УХВАЛА

21 квітня 2020 року 
Київ
справа №640/24591/19
адміністративне провадження №П/9901/107/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мартинюк Н.М.,
суддів: Дашутіна І.В., Єресько Л.О., Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 9 грудня 2019 року звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - «Комісія»), третя особа: ОСОБА_2 , в якому просив: 

- визнати відмову Комісії у наданні позивачу невикористаної щорічної основної відпустки за весь час роботи в Комісії загальною тривалістю 22 календарних днів у зв`язку з припиненням трудових відносин протиправною;

- зобов`язати Комісію змінити запис в трудовій книжці про день звільнення ОСОБА_1 з роботи в Комісії, вважати датою звільнення останній день відпустки;

- зобов`язати Комісію здійснити перерахунок заробітної плати за період з 1 травня 2016 року до 1 лютого 2017 року із розрахунку посадового окладу помічника судді Верховного Суду України встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 травня 2016 року №323 «Про умови оплати праці працівників патронатних служб в державних органах» і здійснити виплату належних позивачу сум заробітної плати;

- зобов`язати Комісію виплатити позивачу середній розмір заробітної плати (винагороди) за весь час затримки несплачених йому сум у зв`язку з припиненням трудових відносин до дня фактичного розрахунку;

- стягнути з Комісії на користь позивача моральну шкоду у сумі: 50 000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 4 листопада 2019 року звернувся з заявою до Голови Комісії про надання йому з 6 листопада 2019 року частину невикористаної щорічної основної відпустки загальною тривалістю 22 календарних дні з наступним звільненням з займаної посади відповідно до статті 3 Закону України «Про відпустки». Однак наказом Голови Комісії №594      к/тр від 6 листопада 2019 року його звільнено з займаної посади інспектора служби інспекторів секретаріату Комісії з 7 листопада 2019 року, також надано розпорядження щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки. Також позивач додає, що Комісія порушила строки розрахунку і виплати належних йому сум при звільненні, оскільки він звертався з заявою 7 листопада 2019 року з вимогою здійснити повний розрахунок за період з 1 травня 2016 року до 30 травня 2017 року роботи в Комісії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 24 травня 2017 року №358. Проте Комісія відмовила йому у здійсненні перерахунку. Вважає такі дії Комісії протиправними і такими, що завдали йому моральних страждань, тому просить стягнути на його користь моральну шкоду у сумі: 50 000,00 грн. 

Ухвалою від 24 грудня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва передав вказану позовну заяву за підсудністю Верховному Суду як суду першої інстанції. 

Проте вказана справа не підлягає розгляду Верховним Судом, як судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно з частино четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України передбачені статтею 266 КАС України.

За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 266 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо законності актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Водночас з огляду на особливий статус та повноваження Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні не будь-які справи за участі вказаного суб`єкта владних повноважень, а лише справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, прийняти/вчинених Вищою кваліфікаційною комісією суддів України на виконання повноважень, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частин першої та третьої статті 92 вказаного Закону Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України. 

Порядок роботи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначається цим Законом.

Положеннями статті 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України:

1) веде облік даних про кількість посад суддів у судах, у тому числі вакантних;

2) проводить добір кандидатів для призначення на посаду судді, у тому числі організовує проведення щодо них спеціальної перевірки відповідно до закону та приймає кваліфікаційний іспит;

3) вносить до Вищої ради правосуддя рекомендацію про призначення кандидата на посаду судді;

4) вносить рекомендацію про переведення судді відповідно до цього Закону, крім переведення як дисциплінарної санкції;

5) визначає потреби у державному замовленні на професійну підготовку кандидатів на посаду судді у Національній школі суддів України;

6) затверджує форму і зміст заяви про участь у доборі кандидатів на посаду судді, анкети кандидата на посаду судді, порядок складення відбіркового іспиту та методику оцінювання його результатів, порядок проходження спеціальної підготовки кандидатів на посаду судді, порядок складення кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, порядок формування і ведення суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді) та інші процедури виконання Комісією її функцій;

7) проводить кваліфікаційне оцінювання;

8) забезпечує ведення суддівського досьє, досьє кандидата на посаду судді;

9) бере у межах компетенції участь у міжнародному співробітництві, у тому числі встановлює зв`язки з іноземними закладами, установами та організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, є бенефіціаром, реципієнтом міжнародної технічної допомоги, головним розпорядником міжнародної допомоги від іноземних держав, банків і міжнародних фінансових організацій;

10) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Однак, як вбачається зі змісту позовних вимог та їх обґрунтування, правовідносини у справі між сторонами склались з приводу звільнення позивача, стягнення заробітної плати (винагороди) за весь час затримки несплачених йому сум у зв`язку з припиненням трудових відносин і відшкодування моральної шкоди. 

Отже, такі дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не стосуються її повноважень, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції відповідно до статті 266 КАС України.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки позов не стосується повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», то ця справа належить до виключної підсудності Окружного адміністративного суду міста Києва.

Це означає, що Окружний адміністративний суд міста Києва, передаючи матеріали цього позову до Верховного Суду на підставі пунктів 2 та 3 частини першої статті 29 КАС України, дійшов помилкового висновку про підсудність цього спору Верховному Суду.

За правилами пункту 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Колегія суддів, враховуючи вимоги процесуального закону про недопустимість спорів про підсудність, коли адміністративна справа передається з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 КАС України, та повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (стаття 30 КАС України), зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, можна зробити висновок, що йдеться про виключну підсудність цього спору Окружному адміністративному суду міста Києва, який може бути розглянутий Верховним Судом тільки як судом касаційної інстанції після розгляду справи по суті судом першої інстанції. Тобто, йдеться про різну інстанційну підсудність.

Тому, у цьому випадку правило, яке встановлено частиною першою статті 30 КАС України про заборону спору про підсудність між адміністративними судами, не порушується.

Крім того, у випадку розгляду цієї справи Верховним Судом як судом першої інстанції сторони були би неправомірно позбавлені свого права на касаційне оскарження судового рішення у справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті справи №640/24591/19 (провадження №П/9901/107/20) до провадження та передачу її до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки в цьому випадку Верховний Суд за інстанційною підсудністю є судом касаційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 29, 30, 248, 266 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до провадження справи №640/24591/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Передати справу №640/24591/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття. Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................
Н.М.          Мартинюк
І.В.          Дашутін
Л.О.          Єресько
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду