ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 333/941/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Шальєвої В.А., Білак С.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2020 ( суддя першої інстанції Ярошенко А.Г.) в адміністративній справі №333/941/20 за позовом   ОСОБА_1   до  інспектора Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя 2 роти 3 батальйону капрал поліції Касап Анастасії Костянтинівни про скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя 2 роти 3 батальйону капрал поліції Касап Анастасії Костянтинівни, в якому просив скасувати постанову Серія ЕАК №    2142579 про накладення на     ОСОБА_1 ,    адміністративного стягнення у виді 424 гривень, за скоєння    адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що    відповідно до постанови    інспектора УПП у м. Запоріжжя 2 роти 3 батальйону капрала поліції Касап Анастасії Костянтинівни, від 22.02.2020 року, Серія ЕАК №    2142579 про накладення на     ОСОБА_1 ,    адміністративного стягнення у виді 424 гривень, за скоєння    адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Так, позивач    керуючи автомобілем Ауді Q7 державний номер НОМЕР_1 по проспекту Леніна в м. Запоріжжя не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при    повороті порушив п. 9.2.б Правил дорожнього руху України.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2020 року у задоволені позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
          Справа судом апеляційної інстанції        розглянута        без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1    ст. 311 КАС України    у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
          Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що відповідно до постанови    інспектора УПП у м. Запоріжжя 2 роти 3 батальйону капрала поліції Касап Анастасії Костянтинівни, від 22.02.2020 року, Серія ЕАК №    2142579 про накладення на     ОСОБА_1 ,    адміністративного стягнення у виді 424 гривень, за скоєння    адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Так, позивач    керуючи автомобілем Ауді Q7 державний номер НОМЕР_1 по проспекту Леніна в м. Запоріжжя не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті порушив п. 9.2.б    Правил дорожнього руху України.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача про те, що постанова серії ЕАК №    2142579 від 22.02.2020 року по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, є не доведеними та необґрунтованими.
За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову виходячи із наступного.
Так,    стаття 19 Конституції України    передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до        Закону України «Про дорожній рух»        встановлюють        Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чиного законодавства.
Відповідно до ч.5    ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію"        визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням        Правил дорожнього руху        його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п. 9.2 «б»        Правил дорожнього руху, затверджених        постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Згідно з частиною ч.2        ст.122 КУпАП        порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ч.2   ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до   ст.251 КУпАП   доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Позивач зазначає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, тому відповідачем неправомірно прийнята постанова про накладення на нього адміністративного стягнення.
При цьому, відповідач зазначає, що позивачем було вчинене адміністративне правопорушення у зв`язку з чим складена постанова про накладення на нього        адміністративного стягнення.
Для встановлення істини у справі слід дослідити докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, а також дотримання суб`єктом владних повноважень вимог    Кодексу адміністративного судочинства України    (КУПАП).
Зокрема, відповідно до    ст.280 КУпАП    орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:
- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,
-    чи підлягає вона адміністративній відповідальності,
-   чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,
- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,
- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП України    передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з    ст. 72 КАС України    доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2    ст.77 КАС України).
Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог    КУПАП.
Так, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283,    284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Однак, постанова серії ЕАК № 2142579 від 22.02.2020 не містить наведення доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (а.с. 4).
При цьому, матеріали справи містять відеозапис, долучений відповідачем у суді першої інстанції (а.с. 16).
Виходячи з вимог статей    283         і    284 КУпАП, колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює вказаний відеозапис, як доказ, з огляду на те, що такий запис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення.
Отже, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилання на відеоприлад/технічний засіб за допомогою якого було вчинено відеозапис, що порушує вимоги    ст. 283 КУПАП України.
В силу    ст. 283 КУПАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною 2    статті 283 КУпАП, зокрема, повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.
Таким чином, всупереч приписам     ст. 283 КУпАП, суб`єктом владних повноважень        не зазначено в постанові про наявність відеозапису (в графі «До постанови додаються» - запис не міститься).
Натомість постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені відповідачем, без зазначення доказів, що підтверджують вчинення правопорушення.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.
Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена        в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, тому з урахуванням принципів і загальних засад    КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1     ст. 77 КАС України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч.2    ст.77 КАС України    саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.
Оскільки суб`єктом владних повноважень порушено вимоги    КУПАП    при винесенні оскаржуваної постанови, не можна дійти висновку, належним чином підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення.
Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З огляду на вищевикладені норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що постанова серії ЕАК №2142579 від 22.02.2020 року є протиправною та підлягає скасуванню.        
Відповідно до п.3 ч.3    ст.286    КАС України    за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасування, колегія суддів вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до        ст.242 КАС України        рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з    ст.317        КАС України        підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про задоволення позову.
Керуючись статтями    272,    286,    308,    311,    315,    317,    321,    322,    325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2020 в адміністративній справі №333/941/20 скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1   до  інспектора Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя 2 роти 3 батальйону капрал поліції Касап Анастасії Костянтинівни про скасування постанови задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАК «Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» № 2142579 від 22.02.2020 року якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2    ст.122 КУпАП        та   закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 .
Постанова    суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3    ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України    касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 07.05.2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак