ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2020 року
Справа № 640/16165/19
Провадження № 22 ц/ 818/2756/20
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого — судді Тичкової О.Ю.
суддів — Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області, ухвалене 13 лютого 2020 року у складі судді Овдієнко В.В., -
УСТАНОВИВ:
15.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 3 735 грн 30 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Позов обґрунтований тим, що 28.05.2019 за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ГСК "Ювілейний") близько 11 години 30 хвилин сталася дорожньо – транспортна пригода (надалі ДТП) з участю автомобіля Infiniti НОМЕР_1 30, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Lexus ЕS350, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.06.2019    ОСОБА_2   визнано винним у вчинені вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдані механічні пошкодження. За результатами проведеного обстеження вартість відновлювального ремонту склала 6 000 грн. Згідно з товарним чеком № 184 від 22.06.2019, складеним СТО "Авто-максимум" ФО-П ОСОБА_3 від 15.02.2018, ОСОБА_1 самостійно оплатив зазначену суму. Акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (надалі АТ «СГ «ТАС») платіжним дорученням № 29587 від 05.06.2019 сплатило йому страхове відшкодування шкоди в сумі 4 264 грн 70 коп., а 1 735 грн 30 коп. залишилися не відшкодованими і тому підлягають стягненню з відповідача. Крім того, позивач сплатив адвокату 2000 грн за надані останнім юридичні послуги з приводу ДТП та представництво в суді по адміністративній справі. Зазначені витрати у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача. Внаслідок пошкодження належного позивачу майна йому також завдана моральна шкода. З моменту ДТП він щодня переживав незручності, пов`язані з відсутністю можливості користуватись власним автомобілем; був вимушений його ремонтувати за власні кошти; витратив багато часу на з`ясування всіх питань по адміністративній справі, відшукував адвоката - фахівця у сфері ДТП, відвідував адвоката для консультації, неодноразово навідувався у правоохоронні органи, звертався до страхової компанії, де писав заяву про відшкодування, надавав документи, надавав для огляду пошкоджений автомобіль, брав участь у складанні акту огляду пошкодженого автомобіля. Тривалий час не користувався автомобілем, оскільки його ремонт був завершений 22.06.2019. Зазначене свідчить про те, що він був позбавлений можливості вести свій звичайний спосіб життя, вирішувати в звичному для себе порядку побутові справи, внаслідок чого у нього сталися істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, порушився нормальний ритм його життя, що потребувало від нього додаткових зусиль.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року у задоволені позову відмовлено. Рішення суду мотивоване тим, що під час судового розгляду було встановлено, що цивільно – правова відповідальність відповідача за шкоду завдану третім особам була застрахована в АТ "СГ "ТАС". Останнє виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 4 264 грн 70 коп. У разі незгоди позивача з зазначеним розміром відшкодування він має право пред`явити вимоу саме до страховика, а не до заподіювача шкоди, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Така вимога може бути пред`явлена, якщо розмір шкоди перевищує ліміт страхової суми, передбаченої договором. 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надані належні та допустимі докази фактичної вартості відновлювального ремонту належного йому автомобілю у сумі 6000 грн. Оскільки АТ «СГ «ТАС» відшкодувала завдану позивачу шкоду не в повному обсязі, відповідач відповідно до вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Суд зазначеним обставинам належної оцінки не дав та ухвалив рішення, що не відповідає вимогам закону. Крім цього, суд безпідставно відмовив позивачу у задоволені позову про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, 28.05.2019 об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Infiniti НОМЕР_1 30, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по проспекту Науки, 75, в м. Харкові ГСК "Юбілейний", рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Lexus ЕS 350, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 17.03.2010 серії НОМЕР_4 власником автомобіля Lexus ЕS 350, реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 (а.с. 8).
Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.06.2019 ОСОБА_2  був визнаний винним у вчиненні ДТП 28.05.2019 (а. с. 9).
Відповідно до даних акту № 184 Здачі-приймання робіт (надання послуг) від 22.06.2019 СТО "Авто-максимум" ФО-П ОСОБА_3 були проведені ремонтні роботи належного позивачу автомобіля на суму 6 000 грн, що складається з вартості робіт по : фарбуванню крила - 2 000 грн; .; рихтування - 1 300 грн; складання-розбирання - 500 грн; мийка, прибирання салону - 200 грн та вартості матеріалів з фарбування - 2 000 грн (а.с. 14).
З наданого позивачем товарного чеку № 184 від 22.06.2019 вбачається, що ОСОБА_3 отримав від замовника ОСОБА_4 6000 грн (а. с. 10).
Згідно з даними Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5420958 на момент скоєння ДТП 28.05.2019 цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки Infiniti НОМЕР_1 30, що належить ОСОБА_5 , була застрахована в АТ "СГ "ТАС". Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю і здоров`ю - 200 тис. грн; за шкоду, заподіяну майну - 100 тис. грн. Розмір франшизи - 00 грн (а. с. 65).
П`ятого червня 2019 року АТ «СГ «ТАС» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування шкоди за пошкодження у ДТП автомобіля Lexus ЕS 350, реєстраційний номер НОМЕР_3 , по Полісу № АО/ НОМЕР_5 в сумі 4 264 грн 70 коп, що підтверджується даними платіжного доручення № 29587 від 05.06.2019 АТ "СБЕРБАНК" (а. с. 15).
Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
В матеріалах справи відсутні будь – які дані про оскарження позивачем акту оцінки вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля, що складався АТ «СГ «ТАС» для визначення розміру завданої шкоди ОСОБА_1 та страхової виплати. 
Відповідно до ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 12 , частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Наданий позивачем акт № 184 Здачі-приймання робіт від 22.06.2019 СТО "Авто-максимум" ФО-П ОСОБА_3 не є належним доказом на підтвердження вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, оскільки зазначений в ньому обсяг робіт з ремонту автомобіля та вартість цього ремонту не підтверджені відповідним висновком експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу. Клопотання про призначення експертизи позивачем в суді першої та апеляційної інстанції не заявлялось.
Таким чином, в супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір завданої йому матеріальної шкоди перевищує встановлений ліміт страхового відшкодування, та того, що йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 6000 грн. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 різниці між отриманим позивачем страховим відшкодуванням та реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Разом з тим судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду про відмову у задоволені моральної шкоди. 
Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
ОСОБА_1 в обґрунтування позову про відшкодування моральної шкоди посилався на те, що в результаті пошкодження автомобіля він зазнав страждання з приводу неможливості експлуатації автомобіля, необхідності витрачати час на організацію ремонту автомобіля та організацію власного життя. Позивач - інвалід другої групи ( а.с. 7) та має право на пільги, встановлені для інвалідів війни. Зазначене свідчить про незадовільний стан його здоров`я, шкоди якому було додатково завдано в результаті протиправної поведінки відповідача. 
Зазначені обставини частково знайшли своє підтвердження в ході перегляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки факт протиправної поведінки відповідача у вигляді порушень правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, завдання шкоди майну позивача в результаті ДТП свідчить про наявність в останнього стресу, хвилювань з приводу ремонту пошкодженого майна та втрати звичайних життєвих зав`язків. 
Керуючись пунктом 6 ст. 2 ЦК України, що визначає справедливість, добросовісність та розумність як загальні засади цивільного законодавства, враховуючи вік позивача та характер завданої йому моральної шкоди, судова колегія вважає обґрунтованим визначити суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, у розмірі 2 000 грн.
Рішення районного суду оскаржене позивачем також в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 2000 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених при розгляді адміністративної справи, та 2500 грн витрат на правничу допомогу, понесених при розгляді дійсної цивільної справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст.141 ЦПК України).
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 надав суду договір про надання правової допомоги № 12/19 від 13.08.2019, за умовами якого адвокат Шемаєва Олена Ігорівна зобов`язалася здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 у Зміївському районному суді Харківської області (а.с. 38), акт від 13.08.2019 прийому наданих послуг у кримінальній справі за договором про надання правової допомоги від 13.08.2019. Відповідно до акту на виконання договору від 13.08.2019 ОСОБА_6 надала, а ОСОБА_1 прийняв наступні правові послуги: надання консультації щодо підготовки позовної заяви, складення позовної заяви до Зміївського районного суду Харківської області, участь у судовому засіданні за позовною заявою і представництво інтересів ОСОБА_1 у Зміївському районному суді Харківської області (а.с. 38-39). За вказаним договором ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_6 2500 грн (а.с. 40), що підтверджується квитанцією про отримання грошових коштів.
Також ОСОБА_1 надав суду договір про надання правової допомоги № 10/2019 від 28.05.2019, за умовами якого ОСОБА_6 зобов`язалася надати ОСОБА_1 консультації по ДТП, що мало місце 28.05.2019, здійснити представництво його інтересів у судовому розгляді адміністративної справи. Згідно з актом від 28.05.2019 прийому наданих послуг у кримінальній справі за договором про надання правової допомоги від 28.05.2019, ОСОБА_6 виконала на користь ОСОБА_1 за договором від 28.05.2019 наступні послуги: надання консультації ОСОБА_1 по ДТП, яка сталася 28.05.2019 за участю ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , представництво інтересів ОСОБА_1 у суді по адміністративній справі, складення апеляційної скарги, участь у суді апеляційної інстанції (а.с. 45, 48). За виконання вказаного договору ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_6 2000 грн (а.с. 49) згідно з квитанцією про отримання грошових коштів.
Відповідно до частин першої – шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності, що діє у цивільному процесі, знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
У поясненнях до відзиву на позовну заяву ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заперечувала проти відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу. Посилалася на те, що згідно з наданими позивачем актом прийому-передачі послуг від 13.08.2019 правова допомога повинна надаватися ОСОБА_1 у кримінальній справі під час справи у Зміївському районному суді Харківської області, тоді як дійсна справа є цивільною й подавалася до Київського районного суду м. Харкова. Позивач також є адвокатом, тому міг самостійно представляти себе, будучи фахівцем у галузі права. Заявлений позивачем розмір відшкодування не співмірний зі складністю справи (а.с. 58-64).
У відзиві на позовну заяву адвокат позивача заперечувала проти розміру заявлених вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу також з підстав недоведеності належними доказами укладення ОСОБА_1 договору з ОСОБА_9 , отримання ним консультацій з приводу ДТП та доказів сплати за послуги адвоката. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження оплати послуг адвоката Шемаєвої О.І. Холодов Л ОСОБА_10 . надав надруковані технічними засобами квитанції, що містять лише підпис платника, підпис адвоката та її печатку. Такі квитанції не можуть бути належними та допустимими доказами сплати указаних в них сум адвокату з огляду на роз`яснення, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Тому у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу належить відмовити.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково. Рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині відмови у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди. В цій частині підлягає ухваленню нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Згідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 , тому звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011. 
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 та його позов в цілому визнані судом обґрунтованими на 22,90%, при подачі позовної заяви сплаті підлягало 768 грн 40 коп., при подачі апеляційної скарги – 1152 грн 60 коп. Тому з ОСОБА_2 в дохід держави належить стягнути 175 грн 96 коп. судового збору, що підлягав сплаті при подачі позовної заяви, та 263 грн 95 коп. судового збору, що підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367 , 368 п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, – 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
Ухвалити в цій частині нову постанову.
Позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо – транспортною пригодою, задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 175 (сто сімдесят п`ять) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок, що підлягав сплаті при подачі позовної заяви. 
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 263 (двісті шістдесят три) гривні 95 (дев`яносто п`ять) копійок, що підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 15 травня 2020 року.

Головуючий                                                                          О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                 І.П. Коваленко

А.І. Овсяннікова