Справа № 449/183/19                                Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О. 
Провадження № 22-ц/811/392/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 травня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
                                     суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р. П.
                при секретарі: Цап П. М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

                                       в с т а н о в и в:

       13.02.2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в розмірі 29484,30 грн та 1921,00 грн судових витрат.
       Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.07.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 14300, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у встановленому розмірі. Відповідач своєчасно кошти на погашення заборгованості не повернув, у зв`язку з чим станом на 20.01.2019 року виникла заборгованість в сумі 29484,30 грн, з яких: тіло кредиту - 6430,10грн; нараховані відсотки за користування кредитом - 12798,51 грн; нарахована пеня - 8375,49грн; а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1380,20грн. - штраф (процентна складова).
           Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02 липня 2013 року в сумі 6430.10 грн. та судові витрати у розмірі 768,40 грн. В решті позовних вимог відмовлено.               
       Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржило АТ КБ «Приватбанк».
       Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафу, суд першої інстанції зіслався на висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, який не підлягав застосуванню до даних правовідносин, оскільки зроблений в іншій справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися умови договору, як такі, що погоджені сторонами у належний спосіб. У даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладення, чи не укладення такого, тому зазначені позивачем обставини свідчать про згоду відповідача з усіма умовами кредитного договору № б/н від 02.07.2013 року. Під час підписання анкети-заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку та іншими умовами кредитування. Таким чином, відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції стосовно умов договору. Отже, відсутність підпису відповідача на Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладення між сторонами договору приєднання, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на укладення договору на запропонованих умовах. Зазначає, що відповідач, здійснюючи погашення заборгованості за кредитним договором на умовах, запропонованих банком, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Відповідно до висновків Верховного суду, викладених у постанові від 28.03.2019 р. у справі 428/2873/17, саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних договорів. Крім того, згідно висновків Верховного суду, викладених у постанові від 08 липня 2019 року в справі №923/760/18, твердження районного суду про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів відповідача (позичальника) під Умовами та правилами надання банківських послуг - є безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічно розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає. Відповідач не звертався до банку з заявою про розірвання чи визнання недійсним кредитного договору, здійснював операції з кредитними коштами по рахунку. Встановивши, що відповідач не повернув кредитні кошти у визначені договором строки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. Крім того, оскаржуване рішенням призводить до нехтування принципами платності кредитного договору та порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.
       Просить рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача в користь банку 12798,51 грн відсотків за користування кредитом , 8375,49 грн пені; а також 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1380,20грн - штрафу (процентна складова) за договором №б/н від 02.07.2013 року скасувати та постановити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.
       Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
        Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Згідно ч.1,ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       Згідно ст. 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       Встановлено, що 02.07.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, за умовами якого   ОСОБА_1 отримав в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 14300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підписавши анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку». До кредитного договору банком долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
       Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20.01.2019 року становить 29484,30 грн, з яких: тіло кредиту - 6430,10грн.; нараховані відсотки за користування кредитом - 12798,51грн.; нарахована пеня - 8375,49грн.; а також 500.00грн. штраф (фіксована частина) та 1380,20грн - штраф (процентна складова).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення з відповідача відсотків, пені та штрафів за договором б/н від 02.07.2013 року, районний суд виходив з того, що позивач не довів, що позичальник, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку погодився з такими; заява-анкета про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, яка підписана відповідачем, не містить умов щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати неустойки (пені, штрафів), а тому покликання банку на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, є безпідставними; роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом у справі, оскільки цей доказ з огляду на його мінливий характер повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.
       З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Крім того, як вбачається з матеріалів справи (а.с.53), відповідач ОСОБА_1 подав до суду заперечення на позов, у якому зазначив, що на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, його з такими не ознайомлювали, він такі не підписував, а відтак, положення Умов та Правил не можуть вважатися невід`ємною частиною укладеного з ним кредитного договору, розмір заборгованості за договором, розрахований на підставі Умов та Правил заперечив. 
       З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим судом обставинам та зібраним у справі доказам.
       Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

        Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:  

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
               Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 22.05.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Цяцяк Р. П.