Ухвала
 
02 червня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 501/902/19 
провадження № 61-7062св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І., Лідовця Р. А., Яремка В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 
18 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02 квітня 
2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
 
Скасовано накази в. о. начальника Державного підприємства «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» (далі - ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту») від 25 лютого 2019 року № 21, від 01 березня 2019 року № 24 «Про оголошення догани заступнику капітана 
ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» ОСОБА_1.» та від 
06 березня 2019 року № 13-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника капітана ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» та зобов`язано відповідача виплатити 
ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06 березня 2019 року по день ухвалення рішення суду про поновлення на роботі, згідно з місячним окладом на відповідній посаді. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті заробітної плати за один місяць.
 
У квітні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «Морська адміністрація Чорноморського рибного порту» у якій, заявник просив скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві 
Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Ступак О. В., Гулейков І. Ю.
 
На підставі службової записки судді Усика Г. І. від 12 травня 2020 року відповідно до статті 33 ЦПК України, підпунктів 2.3.25 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, пункту 3.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року 
№ 8, у зв`язку із відпусткою суддів: Ступак О. В. та Гулейкова І. Ю., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за касаційним провадженням - 61-7062ск20.
 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2020 року здійснено заміну складу колегії суддів: 
Ступак О. В. та Гулейкова І. Ю. на суддів: Лідовця Р. А. та Яремка В. В.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2020 року відкрито касаційне провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України та витребувано справу № 501/902/19 з суду першої інстанції. Роз`яснено учасникам справи право на подання відзиву. 
 
01 червня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Короткий зміст поданої заяви про відвід судді
 
02 червня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І.
 
Заява обгрунтована тим, що ухвала Верховного Суду від 12 травня 2020 року про відкриття касаційного провадження постановлена з порушенням положень статті 389 ЦПК України з огляду на те, що суддею - доповідачем Усиком Г. І. введено в оману членів колегії суддів: Лідовця Р. А. та Яремка В. В. щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження. Крім того, перебуваючи на посаді судді Київського апеляційного суду, суддя Усик Г. І. 
20 грудня 2011 року у справі № 22-ц-2690/11499/2011 ухвалив, на його думку, незаконне судове рішення, а також працював разом із суддею Писаною Т. О., що викликає сумнів у його об`єктивності та неупередженості щодо розгляду даної справи.
 
Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необгрунтованість заяви ОСОБА_1  про відвід судді Усика Г. І.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає. 
 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;  є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 
 
Частиною четвертою статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
 
Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, чи щодо особи або дій заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. 
 
Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.
 
Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.
 
Зі змісту заяви ОСОБА_1  про відвід судді Усика Г. І.не вбачається, що суддя виявляє упередженість та необ`єктивність щодо розгляду вказаної касаційної скарги. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.
 
Щодо відкриття касаційного провадження у справі 
 
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V «Касаційне провадження» ЦПК України.
 
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
За змістом частини сьомої та восьмої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи. Вказана ухвала надсилається скаржнику та учасникам справи, яким додаються копії касаційної скарги та доданих до неї документів. В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. 
 
Аналізуючи наведене, доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів в упередженості та необ`єктивності судді у зазначеній справі. Усі посилання носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого правового обгрунтування. 
 
Заява  ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. не містить підстав для відводу судді, передбачених положеннями пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, оскільки сама по собі незгода з ухваленими судовими рішеннями учасника справи не може бути достатньою підставою для відводу судді, а є реалізацією суддею/суддів своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України, тому що судді є особами, діяльність яких полягає у правозастосовчій практиці, тлумаченні змісту законодавчих норм та доведеність їх змісту до свідомості суспільства через судові рішення або висловлювання думки при веденні дискусії. Зазначена діяльність не свідчить про упередженість судді/суддів при розгляді конкретної справи та застосуванні законодавчих норм до певних правовідносин у конкретній справі. 
 
Висновки за результатами розгляду заяви
 
Ураховуючи необгрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді Усику Г. І., питання про відвід, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Усика Г. І. визнати необгрунтованою. 
 
Заяву про відвід судді Усика Г. І. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:            	Г. І. Усик     Р. А. Лідовець     В. В. Яремко