ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2274/20 Справа № 199/5513/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Літвінової А.Г.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про виключення з актового запису відомостей про смерть, -

                                В С Т А Н О В И Л А:
       05 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області про виключення з актового запису відомостей про смерть. Просив встановити факт неправильності в актовому записі №1214 від 13.07.2007 року про його смерть та зобов`язати скасувати даний актовий запис про смерть (а.с.3-6,26-29).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року в задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено (а.с.75-76).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі (а.с.79-81).
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданого актового запису про смерть № 1214 від 13.07.2007 року у віці 45 років, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер уродженець м. Харкова, ОСОБА_1 , місце смерті – Зачепилівський район Харківської області, причина смерті – утоплення. Документ, що підтверджує факт смерті: лікарське свідоцтво про смерть № 196 (остаточне) від 09.07.2007 року, видане комунальним закладом охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» м. Харкова. Відомості до актового запису про смерть внесені за заявою ОСОБА_2 , якій також була видана довідка для отримання одноразової допомоги на поховання № 1214 від 13.07.2007 року (а.с.21).
Свідок, ОСОБА_2 , у суді першої інстанції пояснила, що про смерть сина дізналася у 2007 році з телефонної розмови з раніше невідомою їй особою жіночої статі, яка зателефонувала їй та повідомила про смерть ОСОБА_1 Надалі, ОСОБА_2 звернулась до відділу реєстрації актів цивільного стану з метою реєстрації факту смерті її сина, однак зазначає про те, що паспорта ОСОБА_1 при собі не мала. Разом з тим, надати пояснення суду щодо відомостей, які містяться в актовому записі про смерть ОСОБА_1 , зокрема, щодо причин та місця смерті ОСОБА_1 , свідок не змогла.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у позові обставин, позовні вимоги безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. 
Згідно ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з журналу судового засідання, ОСОБА_2 була допитана як свідок в суді першої інстанції, перевіривши запис судового засідання встановлено, що остання не змогла точно пояснити чи є позивач її рідним сином, у зв`язку з чим, у колегії суддів виникли сумніви щодо таких тверджень.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Питання про проведення ДНК-тесту позивачем не виносилось на розгляд.
Крім того, суд першої інстанції критично віднісся до доводів позивача щодо настання ДТП у 2007 році у місті Дніпро, в якій ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, частково втратив пам`ять, а згодом і втратив паспорт, оскільки такі обставини не підтверджені жодними доказами, а також різняться з інформацією у актовому записі про смерть № 1214 від 13.07.2007.
Позивачем не спростовано такі висновки суду. 
Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовано всі обставини справи та надано правильну оцінку доказам наданих сторонами та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року – залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: