Ухвала
іменем України 
25 травня 2020 року
м. Київ
справа № 642/168/19
провадження № 51-2453 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінально суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 березня 2020 року щодо нього,
встановив:
За вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2        статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, частиною 2 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
 
На підставі частини 1 статті 70 КК  шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Залишено незмінним запобіжний захід — утримання під вартою до набрання вироком законної сили.   
Строк покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання – з 17 березня                        2018 року. 
 
Постановлено задовольнити цивільний позов. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 800 грн відшкодування матеріальної шкоди.
 
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 березня 2020 року вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з ухвалою апеляційного суду щодо нього. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Також, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. 
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Так, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України  від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд. 
Крім того, вимоги касаційної скарги засудженого стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що він також вказує на незаконність вироку суду, чим допустив суперечності між прохальною та мотивувальною частинами касаційної скарги.
Також, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції.
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження
 - змінити судове рішення.
Однак, засуджений просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо нього та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, що не узгоджується з положеннями статті 436 КПК.
 
Водночас засуджений в мотивувальній частині касаційної скарги, висловлюючи незгоду з вироком апеляційного суду, не звернув уваги на те, що апеляційним судом постановлено рішення щодо нього у формі ухвали.
При цьому всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних рішень.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 березня 2020 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                        ОСОБА_3