ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 р.	Справа № 520/2527/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.03.20 року по справі № 520/2527/2020
          за позовом      ОСОБА_1  
          до      Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича                  
          про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №60803552, винесену Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого напису № 3920, виданого 10.09.2019  приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко C.M.4
- визнати протиправною та скасувати постанову від 05.12.2019 про арешт коштів боржника винесену Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем у виконавчому провадженні №60803552, при примусовому виконанні виконавчого напису № 3920, виданого 10.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко CM.
- стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн., підтверджується квитанцією № 0.0.1620805277.1 від 18.02.2020 року, судового збору у розмірі 630,61 грн., підтверджується квитанцією № 0.0.1620798116.1 від 18.02.2020 року, та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень).
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних постанов Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як свідчать матеріали справи, 05.12.2019 до  Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича надійшла заява від 03.10.2019 вих. № 57 471 з доданим до неї пакетом документів від ТОВ "Фінансова Компанія Управління Активами" про примусове виконання виконавчого напису.
Зі змісту заяви встановлено, що стягувач просив Приватного виконавця про наступне: 1. розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, а саме: виконавчого напису, виданого Приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області Остапенком Євгеном Михайловичем за № 3920 від 10 вересня 2019 року про стягнення із боржника, яким є         ОСОБА_1 , заборгованості на користь ТОВ "Фінансова Компанія Управління Активами" у розмірі 7 793,82 грн.; 2 звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, степендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника, яким є - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , накласти арешт на рахунки боржника, що відкриті в АТ "ОТП Банк", АТ "КБ Приватбанк", АТ "Ощадбанк", АТ "Райффайзен Банк", АТ "Альфа-Банк", АБ "УкргазБанк", АТ "Універсал Банк", та інше (а.с. 52).
05.12.2019 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича винесено постанову ВП № 60803552 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 3920 виданого 10.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського МНО Харківської області Остапенко Є.М. про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова Компанія Управління Активами" заборгованість в сумі 7793,82 грн. відповідно до кредитного договору від 12.10.2013 (а.с. 60).
05.12.2019 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича        було винесено постанову ВП № 60803552 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: АТ "ОТП Банк", АТ "КБ Приватбанк", АТ "Ощадбанк", АТ "Райффайзен Банк", АТ "Альфа-Банк", АБ "УкргазБанк", АТ "Універсал Банк" та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с. 12-13).
Не погоджуючись з оскаржуваними постановами Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Так, спірні правовідносини врегульовані положеннями Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до яких визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (надалі - Закон №1403-VIII), у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону №1403-VIII, виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Місце виконання рішення згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2.04.12 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Згідно з ст. 26Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що ними визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
При цьому, в силу положень ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , встановлено, що позивач з 22.10.1976  зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).
Крім цього, у кредитному договорі зі страхуванням життя позичальника №1091/7445СLРS та заяві/анкеті позичальника до нього, а саме у графі адреса реєстрації також зазначено АДРЕСА_2 , а адреса місця проживання зазначена АДРЕСА_3 (а.с. 54-55, 57). 
Колегією суддів встановлено, що у виконавчому написі також зазначено адресу реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_2 .
Разом з тим відповідачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження проживання боржника на території Київської області, а також про наявність у боржника майна або про отримання ним доходів на території Київської області.
Інформація у заяві про примусове виконання рішення про адресу, а саме: АДРЕСА_1 , не може слугувати належним доказом на підтвердження місця проживання позивача та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №826/7969/16.
Отже, відповідачем, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №60803552 у межах виконавчого округу Київської області та в подальшому прийняття постанови про арешт коштів боржника, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.
Стосовно розподілу судових витрат понесених позивачем під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3    ст. 132 КАС України,    до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України,    витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до п. 1 ч. 3    ст. 134 КАС України,    для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, на підтвердження судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення; про відрядження).
При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.
В  підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01.10.2018 року у справі №569/17904/17.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження    витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як свідчать матеріали справи, правова допомога надавалась позивачу адвокатом Коваленком М.В. відповідно до договору від 13.02.2020 (а.с. 17).
На підтвердження виконання зазначеної угоди, позивачем додано Акт про прийняття-передачу наданих послуг від 24.02.2020, відповідно до якого адвокатом надано позивачу послуги на загальну суму 2500,00 грн. (а.с. 20).
Відповідно до квитанції від 24.02.2020 позивач сплатив на користь адвоката Коваленка М.В. 2500,00 грн. (а.с.21).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з реальності вказаних витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі «East/West Allianse Limited», суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Крім того, позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції від 18.02.2020 та судовий збір за подання апеляційної скарги (на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 26.05.2020 про залишення апеляційної скарги без руху) у розмірі 2523,00 грн. відповідно до квитанції від 02.06.2020.
Дослідивши зміст наданих до суду документів на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат є співмірним із складністю цієї справи та об`ємом наданих адвокатами послуг.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 судових витрат по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 840,80 грн., судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2522,40 грн. та судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року по справі №520/2527/2020  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 60803552, винесену Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого напису № 3920, виданого 10.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко C.M.4
Визнати протиправною та скасувати постанову від 05.12.2019 про арешт коштів боржника винесену Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем у виконавчому провадженні №60803552, при примусовому виконанні виконавчого напису № 3920, виданого 10.09.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко CM.
Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 40 коп. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Відлік означеного строку відраховується від дати отримання копії постанови та продовжується на строк дії карантину, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.С. Рєзнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.В. П`янова    І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено  15.06.2020 року