Справа № 751/8995/19 	Головуючий у 1 інстанції Яременко І.В. 	
Провадження № 33/4823/94/20 	  	
Категорія - ч.6 ст.470 МК України   	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , представника Північної митниці Держмитслужби - Коваленка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника митниці Коваленка О.М. на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2020 року, 
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
      ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працює лікарем-анестезіологом у ТОВ «Зір сто процентів», 
звільнена від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.470 Митного кодексу України, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.
Провадження по справі закрито.

Місцевим судом встановлено, що 27 жовтня 2019 року, в 17.40 год., у зону митного контролю ВМО №3 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС, у напрямку «виїзд з митної території України», заїхав транспортний засіб «Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , в якому у якості пасажира слідувала гр. ОСОБА_1 . Під час здійснення митного контролю та згідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДМСУ було встановлено, що 01.09.2018 року гр. Республіки Білорусь ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС, у митному режимі «транзит для особистого користування» автомобіль марки «Peugeot 206», р.н.з. НОМЕР_3, VIN № НОМЕР_4 . Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Станом на 27.10.2019 року транспортний засіб марки «Peugeot 206», р.н.з. НОМЕР_3, VIN 
№ НОМЕР_4 , не вивезено за межі митної території України. Згідно з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор» модуль «Заяви підприємств та осіб», гр. РБ ОСОБА_1 до органів доходів і зборів щодо продовження терміну транзиту даного транспортного засобу, у зв`язку з аварією чи настанням дії обставин непереборної сили, в період з 10.09.2018 року по 27.10.2019 року, не зверталась. Документів, підтверджуючих аварії, дії обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, не надала. Згідно інформації наявності в ЄАІС ДФС за даним фактом відносно гр. РБ ОСОБА_1 раніше протокол про порушення митних правил не складався.
Звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП, місцевий суд, із врахуванням даних про особу ОСОБА_1 , вказав, що правопорушенням не завдано значної шкоди державним та суспільним інтересам, а матеріали справи не містять жодних даних, які вказували б на наявність у ОСОБА_1 умислу на порушення вимог митного контролю. 

Не погодившись із рішенням суду, представник Північної митниці Держмитслужби звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.470 МК України, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн. В обґрунтування скарги зазначив, що постанова місцевого суду ухвалена без урахування усіх фактичних обставин справи та повного дослідження і надання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам. Вказав, що факт виходу із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або непереборної сили. ОСОБА_1 не надала документів, що підтверджують надання послуг, та доказів того, що такий ремонт транспортного засобу був здійснений саме у зв`язку з аварією, дією непереборної сили або протиправними діями третіх осіб. Місцевим судом не було взято до уваги, що ОСОБА_1 митним органам про факт поломки транспортного засобу не повідомляла, бажання вивезти транспортний засіб за межі митної території України в розумні строки не виявила, хоча мала безліч можливостей такого вивезення, як то буксирування, евакуатор. Тобто, ОСОБА_1 є особою, відповідальною за дотримання умов митного режиму транзиту щодо автомобіля «Peugeot 206», р.н.з. НОМЕР_3, та особою, на яку покладено обов`язок із сплати митних платежів, у разі недотримання митного законодавства України.

Заслухавши представника Північної митниці Держмитслужби Коваленка О.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з вище наведених підстав; ОСОБА_1 , яка просила постанову місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Частиною 6 ст.379 МК України передбачено, що строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.
Главою 55 р.ХІІ МК України передбачено, що поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).
Пунктом 57 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, встановлено, що термін «товар» вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.
Тобто, «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки є рухомою річчю.
Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України (ст.90 та 93 МК України).
Так, в п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Приписами ч.6 ст.470 МК України передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше, ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Отже, перевищення встановленого ст.95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу, ввезеного на митну територію України більше, ніж десять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу або конфіскації транспортного засобу.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що після ввезення належного їй автомобіля марки «Peugeot 206», р.н.з. НОМЕР_3, на територію України він зазнав технічних несправностей, вона неодноразово зверталась на СТО у м.Києві, відбуксировувала автомобіль, але відремонтувати його не вдається, у зв`язку з чим на даному автомобілі було неможливо здійснити перетин кордону. Про даний факт вона двічі повідомляла митні органи. Також просила врахувати, що на даний час вона перебуває в тяжкому матеріальному становищі, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працює на 0,25 ставки лікарем, інших видів доходів сім`я не має.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.09.2018 року ОСОБА_1 ввезла на митну територію України у митному режимі «транзит» автомобіль марки «Peugeot 206», р.н.з. НОМЕР_3, VIN № НОМЕР_4 .
Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 11.09.2018 року. З 12.09.2018 року почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.
Згідно повідомлення Київської митниці Держмитслужби від 19.02.2020 за №7.8-1/18-1/8/3272, фактів звернення гр. ОСОБА_1 або інших осіб з приводу аварії або перебування під дією форс-мажорних обставин транспортного засобу не виявлено.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 Митного кодексу України, підтверджується: протоколом про порушення митних правил № 0978/10200/19 від 27 жовтня 2019 року (а.с.2-3); поясненнями ОСОБА_1 (а.с.5); інформацією Держмитслужби (а.с.9-18). 

З огляду на наведене, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України, що виразилися у перевищенні встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більш ніж на тридцять діб.

За змістом ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 , місцевий суд ураховував те, що вона вперше вчинила адміністративне правопорушення; її сімейний та майновий стан: сім`я є багатодітною, наявність трьох малолітніх дітей: 2008, 2010 та 2017 року народження, найменша дитина має захворювання; чоловік не працює; вона працює лікарем на 0,25 ставки та отримує невеликий дохід; проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки.
Крім того, матеріали справи не містять жодних даних, які безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у неї умислу на порушення вимог митного контролю. ОСОБА_1 двічі, 05.09.2018 року та 18.02.2019 року, зверталась до Київської митниці ДФС з документами, які підтверджують факт, що автомобіль знаходився на ремонті (а.с.33-39). Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що на прохання чоловіка ОСОБА_1 у 2018 році двічі буксирував автомобіль Пежо на СТО, оскільки автомобіль не заводився. Потім відбуксирував транспортний засіб назад до м. Києва, оскільки полагодити його неможливо.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.470 МК України, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Північної митниці Держмитслужби Коваленка О.М. - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2020 року про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.470 МК України, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, на підставі ст.22 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний