ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 р.	Справа № 545/2992/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року, (головуючий суддя І інстанції: Кіндяк Ігор Степанович) по справі № 545/2992/19
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ,       інспектора відділу безпеки дорожнього руху,старшого лейтенанта УПП в Полтавській області ДПП Рака Богдана Володимировича              
          про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 до Полтавського районного суду Полтавської області  надійшла заява ОСОБА_1 (далі - позивач) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат правничу допомогу по справі № 545/2992/19 на користь ОСОБА_1 в розмірі  1 500,00 грн.
В підтвердження понесених витрат до заяви додано: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих юридичних послуг,  квитанцію, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 р. відмовлено в ухваленні додаткового рішення по справі № 545/2992/19.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про ухвалення рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн. 
В обґрунтування вимог зазначив про не врахування судом першої інстанції наданих позивачем доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, а саме акту прийому-передачі наданих юридичних послуг,  квитанції, розрахунку суми гонорару, які свідчать про вид наданих юридичних послуг, кількість витраченого часу та вартість.
Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектор відділу безпеки дорожнього руху, старший лейтенант УПП в Полтавській області ДПП  Рак Б. В. (далі - відповідачі) не надали відзиви на апеляційну скаргу.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1768817 від 20.11.2019, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510.00 грн.
Також в позові позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн., та надав попередній розрахунок судових витрат.(а.с.18)
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03.01.2020 позов задоволено частково.
Постанову серії ЕАК № 1768817 від 20.11.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП – скасовано, справу про адміністративне правопорушення за ч. 9 ст. 133-1 КУпАП направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Полтавській області.
Судом першої інстанції не вирішувалось питання про судові витрати на правову допомогу. 
01.02.2020 позивач, засобами поштового зв`язку, направив на адресу суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення  про розподіл судових витрат, до якої додав докази їх понесення. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справі, суд першої інстанції виходив  з того, що позивачем не надано доказів, які б підтвердили дійсність понесених ним витрат на правову допомогу на день прийняття рішення у справі.
Колегія суддів за результатом розгляду ухвали суду першої інстанції зазначає наступне.
Згідно п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Таким чином, підставою для ухвалення додаткового рішення за правилами п.3 ч.1 ст.252 КАС України є не вирішення судом питання про судові витрати при прийнятті рішенні у справі.
Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Колегія суддів зазначає, що позивач подав заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. та попередній розрахунок цієї суми  при поданні позову до суду, а отже до судових дебатів. Рішення по справі судом першої інстанції ухвалено 03.01.2020 за участю сторін, в тому числі представника позивача.
Проте докази, на підтвердження понесених судових витрат, позивачем направлено до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку  лише 01.02.2020, зареєстровано судом  04.02.2020, отже поза межами  п`яти денного строку  після ухвалення рішення суду,  визначеного ч. 7 ст. 139 КАС України .
Також позивачем не подано до закінчення судових дебатів у справі заяву про неможливість з поважних причин подати до закінчення судових дебатів у справі докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, як передбачено ч. 3 ст. 143 КАС України. 
Отже, за таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що процесуальним наслідком несвоєчасності подання відповідних доказів щодо понесених витрат є залишення заяви без розгляду  відповідно до абз. 3 ч. 7 ст. 139 КАС України.
Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення по справі № 545/2992/19.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:  неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про її скасування та прийняття нової про залишення без розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року по справі № 545/2992/19  скасувати.
Прийняти нову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат правничу допомогу по справі № 545/2992/19 залишити без розгляду .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова