ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 р. м. Харків	Справа № 440/3572/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Гуцала М.І.,
Суддів: Донець Л.О. ,  Бенедик А.П. ,
за участю секретаря судового засідання Соколової О.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко (повний текст складено 26.11.19) по справі № 440/3572/19
за позовом ОСОБА_1      
до Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління ДПС у Полтавській області                               
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17.09.2019 № 0027685613;
- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2018 № Ф-86-25У.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 задоволено позов ОСОБА_1 :
- визнано протиправною та скасовано рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17 вересня 2019 року № 00276856134
- визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 грудня 2018 року № Ф-86-25У;
- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.
Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги наголошує, що оскаржувану вимогу та рішення контролюючим органом винесено правомірно та у межах наданих повноважень. Вказує на відсутність у матеріалах справи розбіжностей сум заборгованості позивача. Звертає увагу, що штраф та пеня нараховується за весь період наявності боргу до його фактичного погашення, незалежно від того. З яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання. Нарахування пені проводиться автоматично згідно з даними, внесеними до інтегрованої картки платника за відповідним платежем.
Позивачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування відзиву зазначає, що податковим органом не наведено достатніх та обгрунтованих доводів для задоволення апеляційної скарги. Просить розглядати справу у його відсутність.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця. (а.с.13-14, 22-23)
11 березня 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено рішення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності (а.с.13-14, 22-23).
У зв`язку із припиненням господарською діяльністю, податковими органами проведено перевірку та 03.04.2013 складено довідку№495/17.1-2453824841, в якій зафіксовано відсутність порушень ОСОБА_1 законодавства з оподаткування (а.с.17-21, 24)
10 липня 2014 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про що внесено запис №25630060004000043 (а.с.13-14, 16).
Разом з тим, до 01.10.2013 адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) було покладено на органи пенсійного фонду України.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 липня 2013 року по справі №816/4030/13-а задоволено позов управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 борг по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 8582,72 грн. (а.с.105).
Із вказаного судового рішення вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті єдиного внеску за 2011-2012 роки стягнута на підставі вимог про сплату боргу від 23 березня 2012 року, 24 квітня 2012 року, 05 лютого 2013 року, 28 лютого 2013 року №№Ф-34, Ф-34, Ф-1, Ф-1. (зв.б.а.с.105)
12 серпня 2013 року Полтавським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №816/4030/13-а (а.с.25-26), який був пред`явлений до виконання в примусовому порядку.
Так, у Диканському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на виконанні знаходиться виконавче провадження ВП №56268545 з примусового виконання виконавчого листа №816/4030/13-а, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 12.08.2013, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Решетилівського об`єднаного ПФУ (правонаступник управління Пенсійного фонду України в Диканському районі Полтавської області) заборгованості у розмірі 8322,42 грн. (а.с.28-29)
Станом на 28.05.2019 залишок заборгованості по виконавчому документу №816/4030/13-а становить 6958,78 грн., а станом на 20.09.2019 - 4231,51 грн.
В той же час, з 01.10.2013 адміністрування ЄСВ покладено на податкові органи.
Згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , яка ведеться в органах ГУ ДФС у Полтавській області, за ОСОБА_1 починаючи з 01.10.2013 до 01.01.2016 обліковувалась сума заборгованості зі сплати ЄСВ в сумі 9776,75 грн. (а.с.57, 76-78), яка перебувала на примусовому стягненні в органах державної виконавчої служби. 
Зокрема, за посиланням податкового органу та відповідно до акту звірки від 01.04.2015, підписаного уповноваженими особами від органів державної виконавчої служби, органів пенсійного фонду та фіскальних органів (а.с.103), вказана сума складається із 8582,72 грн. (виконавчий лист №816/4030/13-а) та 1194,03 грн. (вимога №1 від 28.05.2013).
Диканським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області повідомлено про виконавче провадження ВП №56268545 з примусового виконання виконавчого листа №816/4030/13-а про стягнення заборгованості у розмірі 8322,42 грн. (а.с.28-29)
Згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 протягом 2016 року (а.с.79-80) позивачем було здійснено часткову сплату єдиного внеску на загальну суму 456,50 грн., а податковим органом було нараховано штрафні санкції в загальному розмірі 35,65 грн. та пеню в розмірі 444,21 грн.
Докази вручення таких рішень платнику, їх оскарження платником в матеріалах справи відсутні
Таким чином, станом на 31.12.2016 та протягом 2017 року за ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість по єдиному внеску у загальному розмірі 9800,11 грн. (а.с.80-81)
05.04.2017 податковим органом було винесено вимогу №Ф-86-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 9800,11 грн., в тому числі: недоїмка 9320,25 грн., штрафи 35,65 грн., пеня 444,21 грн. (а.с.75).
Дану вимогу було отримано позивачем 13.04.2017 (а.с.75). Доказів оскарження вимоги від 05.04.2017 №Ф-86-25 ОСОБА_1 до матеріалів справи не надано.
Згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 протягом 2018 року (а.с.82) позивачем було здійснено часткову сплату єдиного внеску на загальну суму 1194,03 грн.
07 грудня 2018 року ГУ ДФС у Полтавській області складено вимогу №Ф-86-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 8016,08 грн., в тому числі: недоїмка 7536,22 грн., штрафи 35,65 грн., пеня 444,21 грн. (а.с.27, 50-62, 71, 74).
Протягом січня-березня 2019 року (а.с.83) ОСОБА_1 здійснено часткову сплату єдиного внеску на суму 773,64 грн.
Таким чином, станом на 30.03.2019 за ОСОБА_1 обліковувалась заборгованість по єдиному внеску у загальному розмірі 7242,44 грн. (а.с.80-81)
23.04.2019 податковими органами було направлено до органів державної виконавчої служби заяву про примусове виконання вимоги №Ф-86-25-У від 07.12.2018 про стягнення боргу по ЄСВ в розмірі 8016,08 грн. Станом на 17.04.2019 залишок заборгованості становить 7242,44 грн. (а.с.102)
Постановою державного виконавця від 23.05.2019 відкрито виконавче провадження ВП №59177391 про стягнення з ОСОБА_1 боргу зі сплати ЄСВ у розмірі 8016,08 грн. Згідно заяви стягувача залишок заборгованості становить 7242,44 грн. (а.с.47-49)
Колегія суддів звертає увагу, що протягом квітня-червня 2019 року згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 сплата заборгованості з ЄСВ не здійснювалась.
У липні - грудні 2019 року ОСОБА_1 було додатково сплачено заборгованість з ЄСВ у загальному розмірі 3636,37 грн. (а.с.83, 135)
Крім того, 17 вересня 2019 року ГУ ДФС у Полтавській області винесено рішення №0027685613 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 538,49 грн. та нараховано пеню за період з 22.01.2013 до 19.07.2019 у розмірі 11899,54 грн. (а.с.10-11, 72-73).
Таким чином, станом на 31.12.2019 згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 за нею обліковувалась заборгованість по єдиному внеску у загальному розмірі 16044,10 грн., в тому числі: недоїмка 3700,35 грн. (до якої входять штрафи у розмірі 35,65 грн. та 538,49 грн.) та залишок несплаченої пені у розмірі 12343,75 грн. (444,21 + 11899,54).  
Не погоджуючись із вимогою ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-86-25 від 07 грудня 2018 року та рішенням №0027685613 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17 вересня 2019 року, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДФС у Полтавській області визначено ОСОБА_1 розмір заборгованості зі сплати ЄСВ, який стягнуто за постановою суду, яка виконується в примусовому порядку. Розмір заборгованості ОСОБА_1 не змінювався як у період реєстрації останньої фізичною особою-підприємцем, так і після припинення її підприємницької діяльності. Із оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені неможливо встановити дійсного періоду виникнення недоїмки, її складових та як наслідок розрахунку штрафних санкцій та пені.
Колегія суддів часткового погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464- VІ (далі - Закон №2464).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця. 
10 липня 2014 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Положеннями п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до ч.4 ст.6 Закону №2464 (в редакції, чинній на час державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 ) у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Колегія суддів звертає увагу, що статтю 6 Закону №2464 доповнено частиною четвертою згідно із Законом № 1258-VII від 13.05.2014 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за заявницьким принципом". Даний закон набрав чинності 07.07.2014.
Таким чином, на час державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 набули чинності положення стосовно того, що вона користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Матеріалами справи підтверджено, що станом на час державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 за позивачем обліковувалась сума заборгованості зі сплати ЄСВ в сумі 9776,75 грн. (а.с.57, 76-78), яка перебувала на примусовому стягненні в органах державної виконавчої служби та складається із 8582,72 грн. (виконавчий лист №816/4030/13-а) та 1194,03 грн. (вимога №1 від 28.05.2013).
Колегія суддів звертає увагу, що наявність даного розміру заборгованості (недоїмки) станом до 2016 року сторонами не заперечується.
Так само, сторонами не заперечується часткова сплата ОСОБА_1 такої суми заборгованості протягом 2016-2019 років, що підтверджує згоду позивача із сумою заборгованості.
Крім того, наявність заборгованості у розмірі 8582,72 грн. підтверджено судовим рішенням по справі №816/4030/13-а, яке набрало законної сили.
Також слід враховувати, що протягом 2016 року (а.с.79-80) податковим органом було нараховано ОСОБА_1 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафні санкції в загальному розмірі 35,65 грн. та нараховано пеню в розмірі 444,21 грн.
05.04.2017 податковим органом було винесено вимогу №Ф-86-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 9800,11 грн., в тому числі: недоїмка 9320,25 грн., штрафи 35,65 грн., пеня 444,21 грн. Дану вимогу було отримано позивачем 13.04.2017 (а.с.75).
Колегія суддів відмічає, що ОСОБА_1 не надано доказів оскарження чи скасування застосування даних розміру штрафу та нарахування пені, а також вимоги від 05.04.2017.
Згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 протягом 2018 року (а.с.82) позивачем було здійснено часткову сплату єдиного внеску на загальну суму 1194,03 грн.
07 грудня 2018 року ГУ ДФС у Полтавській області складено вимогу №Ф-86-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 8016,08 грн., в тому числі: недоїмка 7536,22 грн., штрафи 35,65 грн., пеня 444,21 грн. (а.с.27, 50-62, 71, 74).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно із ч.ч.3-4, 6 ст.25 Закону № 2464 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Положеннями розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, (далі - Інструкція) визначено порядок стягнення заборгованості з платників.
Відповідно до пунктів 1-4 розділу 6 Інструкції до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.
У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Із системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що податковий орган має право надсилати вимогу про сплату заборгованості (недоїмки) з ЄСВ платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, в тому числі фізичним особам-підприємцям, у яких виникли зобов`язання зі сплати ЄСВ в період їх підприємницької діяльності або пов`язані із наявністю таких зобов`язань, навіть якщо підприємницьку діяльність таких фізичних осіб було припинено.
З огляду на вказане, складення та направлення ОСОБА_1 податковим органом вимоги від 07.12.2018 №Ф-86-25 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску є правомірним.
Щодо рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 17.09.2019 №0027685613 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 538,49 грн. та нараховано пеню за період з 22.01.2013 до 19.07.2019 у розмірі 11899,54 грн. (а.с.10-11, 72-73), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.6 Закону №2464 (в редакції, чинній на час державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 ) у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Як свідчать матеріали справи, вказані штрафні санкції та пеню було застосовано до ОСОБА_1 за несвоєчасну сплату недоїмки, яка виникла у період здійснення позивачем підприємницької діяльності (до 01 січня 2015 року) у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Відповідно до ч.ч.11, 16 ст.25 Закону №2464 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Згідно із пунктами 1, 2 та 13 розділу 7 "Фінансові санкції" Інструкції за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: 
2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. 
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.
Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 протягом 2016 року до позивача було застосовано штрафні санкції у розмірі 35,65 грн. на підставі рішень від 15.04.2016 (2 грн.), від 15.04.2016 (2 грн.), від 12.07.2016 (29,65 грн.), від 16.09.2016 (2 грн.) - відсутні в матеріалах справи, що відповідає 10 відсоткам від несвоєчасно сплаченої до 31.10.2016 суми у розмірі 356,50 грн.
В подальшому, згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (а.с.80-83, 135) починаючи з 01.11.2016 до 16.09.2019 ОСОБА_1 було сплачено в рахунок погашення недоїмки з ЄСВ 5384,94 грн.
Враховуючи вищевказане, є правомірним застосування податковим органом до ОСОБА_1 штрафної санкції у розмірі 538,49 грн., що відповідає 10 відсоткам від несвоєчасно сплаченої з 01.11.2016 до 17.09.2019 суми у розмірі 5384,94 грн.
Відповідно до ч.ч.10 ст.25 Закону №2464 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.
Згідно із пунктами 5 розділу 7 "Фінансові санкції" Інструкції на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Документи, які є підставою для нарахування пені:
документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати,- звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням);
вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком;
рішення суду.
Рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів.
Рішення приймається за встановленою формою у двох примірниках.
Перший примірник рішення протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається платнику в порядку, встановленому для надсилання вимог, чи вручається під підпис керівнику або головному бухгалтеру платника, банку чи фізичній особі - платнику єдиного внеску. Другий примірник залишається в органі доходів і зборів. Надіслані (вручені) рішення про застосування фінансових санкцій реєструються в журналі обліку рішень про застосування фінансових санкцій за формою згідно з додатком 19 до цієї Інструкції.
Рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим місцем її перебування з повідомленням про вручення.
Якщо платник на день надсилання йому органом доходів і зборів рішення про нарахування пені та застосування штрафів не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), рішення вважається належним чином врученим навіть у разі його повернення як такого, що не знайшло адресата.
У разі якщо неможливо вручити платнику єдиного внеску рішення про нарахування пені та застосування штрафів поштою у зв`язку з його відсутністю за місцезнаходженням (службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти рішення, рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається врученим платнику єдиного внеску в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Із системного аналізу вищевказаних законодавчих присів вбачається, що для правильності визначення розміру нарахованої пені основоположним є встановлення дня, з якого починається нарахування пені, та дня фактичної сплати (перерахування) включно відповідного платежу.
Згідно даних інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (а.с.80-83, 135) за період з 01.11.2016 до 16.09.2019 ОСОБА_1 було сплачено в рахунок погашення недоїмки з ЄСВ 5384,94 грн., а саме: 15.11.2016, 13.12.2016, 31.05.2018, 19.11.2018, 19.03.2019, 19.07.2019.
Разом з тим, із доданого розрахунку штрафної фінансової санкції (а.с.11) вбачається, що податковим органом днем, з якого починається нарахування пені, визначено 22.01.2013. 
Однак, жодних доводів на обгрунтування правильності визначення даного дня, як початкового для нарахування пені, відповідачем не наведено.
При цьому колегія суддів відмічає, що функції стосовно адміністрування ЄСВ покладено на податкові органи з 01.10.2013.
Станом на 01.10.2013 сума заборгованості ОСОБА_1 зі сплати ЄСВ в розмірі 9776,75 грн. (а.с.57, 76-78), яка перебувала на примусовому стягненні в органах державної виконавчої служби, складалась із 8582,72 грн. (виконавчий лист №816/4030/13-а) та 1194,03 грн. (вимога №1 від 28.05.2013).
Постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 24 липня 2013 року по справі №816/4030/13-а, якою стягнуто з ОСОБА_1 борг по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 8582,72 грн. (а.с.105), набрала законної сили 10.08.2013.
За змістом частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, податковим органом не доведено правильність нарахування пені у розмірі 11899,54 грн. за період з 22.01.2013 до 19.07.2019, що свідчить про протиправність рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 17.09.2019 №0027685613 в частині нарахування пені у розмірі 11899,54 грн. 
Додатково, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Приписами ч.ч.4-5, 15 ст.25 Закону №2464 та пунктів 3, 5 розділу 6 Інструкції (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.
Якщо платник частково сплатив суми недоїмки, та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення.
До сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства, на вимогу про сплату боргу (недоїмки), за даними інформаційної системи органу доходів і зборів включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.
У зазначених випадках орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки, штрафів та пені. 
Рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.
У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк орган доходів і зборів про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.
Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.
Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.
Разом з тим, направлення податковим органом вимоги про сплату боргу або рішення про нарахування пені та/або застосування штрафів до органів державної виконавчої служби та вчинення виконавчою службою дій щодо виконання такої вимоги не входить до предмету доказування стосовно визнання протиправним та скасування такої вимоги чи рішення.
З огляду на вказане, вчинення податковим органом дій щодо визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню виконавчою службою за оскаржуваними вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням не входять до предмету доказування по справі №440/3572/19.
Згідно з ч. 1  ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування: 1) рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17 вересня 2019 року № 00276856134 в частині застосування штрафу у розмірі 538,49 грн.; 2) вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 грудня 2018 року № Ф-86-25У.
Керуючись ст. ст.139, 242,  243,  250,  308,  310,  315,  317,  321,  322,  325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 по справі № 440/3572/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17 вересня 2019 року № 00276856134 в частині застосування штрафу у розмірі 538,49 грн. та вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 грудня 2018 року № Ф-86-25У.
Прийняти в цій частині позову нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області, Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 17 вересня 2019 року № 00276856134 в частині застосування штрафу у розмірі 538,49 грн. та вимоги Головного управління ДФС у Полтавській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 грудня 2018 року № Ф-86-25У.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 по справі № 440/3572/19 залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	М.І. Гуцал	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.О. Донець    А.П. Бенедик   	
Повний текст постанови складено  23.03.2020.