Постанова
Іменем  України                                
 
11 червня 2020 року
м. Київ
справа № 686/4063/15-ц
провадження № 61-46741 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
відповідач - Шаровечківська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області; 
особа, яка подала апеляційну скаргу, - Хмельницьке районне кооперативно-державне міжгосподарське будівельно-монтажне об`єднання «Райагробуд»;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 рокуу складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О.,                      Ярмолюка О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю. 
 
Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення адміністрації Хмельницького райагробуду та ордера на вселення, в 1993 році їм було надано квартиру АДРЕСА_1 . 
Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2013 року скасовано свідоцтво про право власності на приміщення гуртожитку, видане Шаровечківською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області Хмельницькому районному кооперативно-державному міжгосподарському будівельно-монтажному об`єднанню «Райагробуд»                  (далі - Хмельницький РКДМБМО «Райагробуд»). 
Вони мають намір приватизувати житло. Оскільки власника приміщення гуртожитку не існує, вважали, що відповідно до статті 344 ЦК України набули право власності на квартиру за набувальною давністю. 
Ураховуючи викладене, позивачі просили суд визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                 від 15 липня 2015 року у складі судді Логінової С. М. позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
 
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 вересня 2015 року вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підставі рішення (протокол від 06 серпня 1994 року № 6) Хмельницьким райагробудом на сім`ю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надано житло площею                          39 кв. м, а саме квартира АДРЕСА_2 , було видано ордер № 11. Питання правомірності проживання позивачів у вказаній квартирі вирішено рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2005 року, яким Хмельницькому РКДМБМО «Райагробуд» відмовлено у позові про виселення позивачів з гуртожитку. Вказана будівля має статус гуртожитку та знаходиться на території Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, на земельній ділянці комунальної власності, що підтверджується рішенням господарського суду Хмельницької області                від 18 червня 2012 року. Тобто, рішенням суду було встановлено правомірність вселення та проживання позивачів у спірній квартирі на підставі відповідних дозвільних документів, наданих підприємством, як балансоутримувачем гуртожитку по АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст судових рішень 
 
Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2015 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд» закрито з тих підстав, що під час розгляду цієї справи питання про права та інтереси Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд» не вирішувались, тому останнє не має права на оскарження рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року касаційну скаргу Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд» задоволено, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області скасовано, справу передано на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2016 року апеляційне провадження закрито з тих підстав, що під час розгляду цієї справи питання про права та інтереси Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд» не вирішувались, тому останнє не має права на оскарження рішення суду першої інстанції. 
 
Постановою Верховного Суду 25 квітня 2018 року касаційну скаргу Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд» задоволено, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року апеляційну скаргу Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд» задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                             від 15 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що розглянувши справу без залучення балансоутримувача та визнавши за позивачами право власності на квартиру АДРЕСА_2 за набувальною давністю, суд першої інстанції, вирішив питання про права та інтереси на спірне майно РКДМБМО «Райагробуд», чим порушив його права як балансоутримувача майна.
На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача, або замінити неналежного відповідача належним відповідачем.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 подали касаційну скаргу, в якій просили оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                             від 09 листопада 2018 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 686/4063/15-ц з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
 
У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачеві                   Осіяну О. М. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2013 року було визнано незаконним видачу свідоцтва про право власності на приміщення гуртожитку  Хмельницькому РКДМБМО «Райагробуд». Вважали, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня              2015 року не було вирішено питання про права та обов`язки Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд», тому останнє не відноситься до осіб, які мають право оскаржувати рішення міськрайонного суду. 
Зазначали, що Хмельницькому  РКДМБДО «Райагробуд» не надавалась земельна ділянка під будівництво будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1 . Також вказували, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області                            від 31 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, Хмельницького РКДМБДО «Райагробуд» про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на приміщення гуртожитку рішення Шаровечківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 7 серпня 2003 року № 9 визнано неправомірним, скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на приміщення гуртожитку площею 606,9 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1 , видане                             24 вересня 2003 року Шаровечківською сільською радою Хмельницького району Хмельницької області Хмельницькому РКДМБДО «Райагробуд». 
Також зазначали, що Хмельницьким РКДМБМО «Райагробуд» не надано доказів того, що воно є правонаступником державного підприємства Хмельницька ПМПК-21.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
 
У січні 2019 року Шаровечківська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що підтримує касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 Вказувала,                 що будівля по АДРЕСА_1 має статус гуртожитку і знаходиться на землях комунальної власності. Також зазначала, що право власності Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд» на будівлю гуртожитку скасовано рішенням суду,                   що набрало законної сили. Крім того, Хмельницьке РКДМБМО «Райагробуд» є орендним підприємством, а будівництво гуртожитку здійснювало інше державне підприємство у 1989 році, до заснування Хмельницького      РКДМБМО «Райагробуд». 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Згідно з актом державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту від 25 грудня 1996 року, затвердженого розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 30 грудня 1996 року № 534-р, приміщення гуртожитку на 50 місць, загальною площею 667,2 кв. м, розташоване по                    АДРЕСА_1 , прийнято до експлуатації. Замовником та генеральним підрядчиком будівництва визначено Хмельницький райагробуд, проектно-кошторисна документація затверджена виконавчим комітетом Хмельницької ради народних депутатів 17 березня 1989 року № 31-б (а. с. 74-76, т. 1).
 
РКДМБМО «Райагробуд» є балансоутримувачем спірного гуртожитку, підприємство було замовником будівництва гуртожитку, яке розпочалося в 1989 році і було закінчено в 1996 році. На дату виготовлення вказаного повідомлення приміщення гуртожитку перебувало на балансі РКДМБМО «Райагробуд», по бухгалтерському обліку відносилося до основних засобів.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України 2004 року сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
 
За змістом статті 30 ЦПК України 2004 року відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.
 
Згідно з частиною першою статті 33 ЦПК України 2004 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.
 
Відтак, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
 
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
 
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
 
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
 
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи
 
Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження                   № 14-61цс18).
 
Згідно з частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі                   (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України)
 
Верховний Суд враховує, що згідно з цивільним процесуальним законом в редакції чинній, як на момент вирішення спору судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду, на стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів.
 
Отже, встановивши, що суд першої інстанції порушив вимоги цивільно-процесуального законодавства та не залучив усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, що відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у позові з цих підстав.
 
Посилання касаційної скарги на те, що право власності Хмельницького РКДМБМО «Райагробуд» на будівлю гуртожитку скасовано рішенням суду,                   що набрало законної сили, а тому воно не має право на апеляційне оскарження рішення суду безпідставні, оскільки розглянувши справу без залучення балансоутримувача та визнавши за позивачами право власності на спірну квартиру за набувальною давністю, суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси на спірне майно РКДМБМО «Райагробуд», чим порушив його права як балансоутримувача майна, а правильне вирішення  справи без участі балансоутримувача неможливо.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду апеляційної інстанції не впливають, а спрямовані на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції за загальним правилом частини першої статті 400 ЦПК України, оскільки Верховний Суд не вправі встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             О. М. Осіян
 
                                                                                                                  О. В. Білоконь
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара