ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/746/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/13386/19 Категорія: на ухвалу 	Борєйко О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       07 квітня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ :

Головуючого         Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )         
Суддів                 Бородійчука В.Г., Карпенко О. В. 
        
учасники справи: 
позивач - Акціонерне  товариство Комерційний банк «Приватбанк»  ;
           відповідач - ОСОБА_1 ;
      особа, яка подає апеляційну скаргу - Акціонерне товариство Комерційний банк « Приватбанк»  

розглянувши у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Соснівського районного суду  м. Черкаси від 21 лютого 2020 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Борейко О. М. в Соснівському районному суді м. Черкаси 21.02. 2020 року у цивільній  справі за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в :

 
11 жовтня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно до укладеного договору № б/н від 12.07.2010 року, відповідачу ОСОБА_1 Акціонерним товариством КБ «Приватбанк» був наданий кредит у розмірі 17 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 24.09.2019 року загальна сума заборгованості по укладеному договору становить 43 682 грн. 77 коп., у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом в суд та просив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором кредиту у сумі 43 682 грн. 77 коп., та понесені судові витрати.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2020 року позовну заяву АТ КБ « Приватбанк» залишено без руху та надано строк усунення недоліків.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2020 року позовну заяву АТ «КБ « Приватбанк» визнано неподаною та повернуто позивачеві на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, так як позивачем не було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі. 
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позивачеві позовної заяви виходив із того, що позивач АТ КБ «Приватбанк» не усунув недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2020 року, у встановлений судом п`ятиденний строк, а тому суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з доданими до неї матеріалами позивачу. 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, позивач АТ КБ «Приватбанк» оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу через суд першої інстанції, яка надійшла до Черкаського апеляційного суду разом зі справою 19 березня 2020 року Вх. № Е-1086/20Вх. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права. 
Скаржник вказує, що повертаючи позовну заяву банку, суд першої інстанції посилається , що позивачем не були усунуті недоліки, вказані в ухвалі суду від 10.01.2020 року про залишення позовної заяви без руху, а тому даний позов необхідно вважати не поданим і повернути його позивачу. Скаржник не погоджується з таким висновком суду, так як вважає помилковим висновок суду. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.01.2020 року позовну заяву АТ КБ « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків протягом 5 днів з дня вручення копії ухвали. 
Представник банку в обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що судом встановлено, що дана ухвала була отримана банком 22.01. 2020 року, тому строк на усунення недоліків закінчується 27.01. 2020 року. На виконання ухвали суду від 10.01.2020 року позивачем 27.01.2020 року (в межах строку, наданого судом) на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси було направлено заяву про усунення недоліків позовної заяви із додатками, що підтверджується даними реєстру поштових відправлень. Тому, на думку представника банку, позивачем виконано вимоги суду про усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява повністю відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а за таких обставин повернення позову банку є безпідставним, вважає скаржник. 
Скаржник також вказує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права , застосувавши норму закону, яка не підлягала застосуванню, а саме: ст. 185 ЦПК України та не застосував норму закону, яка підлягала застосуванню до даних правовідносин, а саме: ст. 187 ЦПК України, згідно якої на підставі позовної заяви, що відповідає вимогам процесуального закону щодо її оформлення, суддя відкриває провадження у цивільній справі. 
За вказаних доводів апеляційної скарги представник банку просить ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.02.2020 року про повернення позивачу позовної заяви скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. 
Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу учасниками справи не надано. 
У відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В даній справі оскаржується ухвала суду про повернення позовної заяви позивачеві, яка зазначена в пункті 6 частини першої статті 353 ЦПК України.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, та зважаючи на конкретні обставини у справі, оскарження процесуальної ухвали суду, які не вимагають проведення судового засідання з участю сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення питання щодо законності ували про повернення позову позивачу, то колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін, що передбачено вимогами цивільно - процесуального законодавства.
Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Ухвала суду першої інстанції вимогам закону не відповідає, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.
Згідно статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу (форма та зміст позовної заяви та документи, що до неї додаються), протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Разом з тим, як вбачається із наявних матеріалів позовної заяви, яка надійшла до суду першої інстанції та була зареєстрована 11.10. 2019 року, суд першої інстанції в порушення вимог діючого процесуального закону про розгляд заяви у встановлений строк прийняв рішення про винесення ухвали про залишення без руху позову банку лише 10 січня 2020 року, не звертаючи уваги, що згідно даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11. 10. 2019 року дані матеріали були розподілені судді Борєйко О.М. ( а. с. 7). Запит щодо встановлення місця проживання відповідача був направлений судом 15. 10. 2019 року ( а. с. 8), а відповідь на адресу суду надійшла 26.11. 2019 року ( а. с. 9).
Апеляційний суд звертає увагу, що ухвала суду першої інстанції від 10 січня 2020 року про залишення без руху позовної заяви банку не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки в резолютивній частині ухвали суду не вказано, які саме недоліки слід усунути позивачеві. Крім того, як вбачається із додатку до позовної заяви під пунктом 15 додатку вказано підтвердження сплати судового збору, але матеріали справи не містять акту канцелярії суду першої інстанції щодо відсутності такої квитанції при надходженні матеріалів позовної заяви до суду, тому не можливо встановити чи була додана квитанція про сплату судового збору чи була відсутня, чи надано її копію , та чому саме суд вказав, що не надано оригіналу платіжного документа про сплату судового збору в ухвалі про залишення позову без руху. 
Суд першої інстанції послався в ухвалі від 10 січня 2020 року, що позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, вказавши, що до позовної заяви банк надав докази, які належним чином не засвідчені, та не надано оригіналу платіжного документу про сплату судового збору. 
Частиною 3 статті 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Постановляючи ухвалу про повернення позивачеві позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що позивач АТ КБ «Приватбанк» не усунув недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2020 року, у встановлений судом п`ятиденний строк, а тому суд дійшов висновку, що позовну заяву з доданими до неї матеріалами необхідно повернути позивачу. 
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону в повній мірі, судом допущено порушення вимог процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду. 
Як вбачається із матеріалів справи 11 жовтня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ( а. с. 1 -3). 
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2020 року позовна заява АТ КБ «Приватбанк» була залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, позивачу надано п`ятиденний термін для усунення недоліків позовної заяви, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення заяви без руху ( а. с. 10 -11). 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2020 року ( а. с. 14 -15) позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - визнано неподаною і повернуто позивачу ( а. с. 14 -15). 
Разом з тим, як посилається у скарзі скаржник, на підтвердження доказів усунення недоліків та виконання ухвали суду банком протягом встановленого судом строку, представником банку надано копію реєстру поштових відправлень від 27.01. 2020 року, із якого вбачається, що дійсно 27 січня 2020 року на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси була направлена відповідь суду за № 212, 2114 ( а. с. 23 на звороті). Однак, в матеріалах позову банку відсутні дані про отримання судом вказаних документів, які були надіслані позивачем на адресу суду ще 27.01. 2020 року.
За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що вказано у ст.  5 ЦПК України.
Вимоги до позовної заяви викладені у  статті 175 ЦПК України.
Зокрема, даною нормою передбачено, що позовна заява  повинна містити:   зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року, зокрема, зазначено, що у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.
Таким чином, питання, що стосується викладу обставин справи, з`ясування предмету позову (що конкретно вимагає позивач) та підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), змісту вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав), подання доказів, залучення до розгляду справи сторін та третіх осіб суд міг вирішити в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження.
Крім того, у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року вказано, що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у 
відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої 
вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших 
не передбачених законом підстав.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із доводами суду першої інстанції, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про усунення недоліків у встановлений судом строк, тому вважає помилковим та передчасним висновок суду про повернення позовної заяви, оскільки відсутні підстави, які б свідчили про неможливість відкриття провадження у справі, так як порушується право позивача на доступ до правосуддя. 
У разі необхідності, суд у судовому засіданні на стадії підготовчого провадження має можливість вирішити питання, що стосуються викладу обставин справи, з`ясування предмету позову та підставу позову, змісту вимоги.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону та прийшов до помилкового висновку про повернення позову з вищевказаних підстав, допустивши порушення вимог процесуального права.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
На підставі викладеного, та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала від 21.02.2020 року про повернення позивачеві позовної заяви не може залишатись в силі та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, тобто порушення норм процесуального права, на які суд першої інстанції не звернув належної уваги.
Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду, оскільки спростовують висновки суду щодо повернення позовної заяви позивачу, а тому вимоги апеляційної скарги представника банку про скасування ухвали суду у зв`язку із порушенням вимог процесуального права підлягають задоволенню апеляційним судом.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга банку підлягає задоволенню, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.02.2020 про повернення позовної заяви позивачеві у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк» Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід скасувати у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, а матеріали позовної заяви направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк» Приватбанк» - задовольнити.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2020 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк» Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.
Матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк» Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко