ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 квітня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 730/1230/19
Головуючий у першій інстанції - Луговець О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/359/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Іванової Г.П., Харечко Л.К.

сторони:  
позивач ОСОБА_1   
відповідач Борзнянська міська рада Чернігівської області 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Луговця О.А. від 05 грудня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Борзна, дата складання повного тексту рішення 06 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди,

                               В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Борзнянської міської ради Чернігівської області, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 34 119 грн. моральної шкоди, завданої їй незаконними та протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю Борзнянської міської ради, які встановлені судами. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що вона є власником господарських будівель площею 1115,6 кв.м, які знаходяться по АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці площею 0,3569 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивач зазначає, що протягом семи років Борзнянська міська рада та міський голова ОСОБА_2 безпідставно та протиправно відмовляють їй у використанні її права на безоплатну приватизацію зазначеної земельної ділянки, при цьому порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача щодо надання у власність вказаної земельної ділянки неодноразово було встановлено судовими рішеннями, проте, до теперішнього часу дане законне право позивача не відновлено. Позивач вказує, що зазначені незаконні дії та бездіяльність відповідача спричиняють їй моральні страждання, порушення нормального життєвого ритму та життєдіяльності, погіршився стан здоров`я позивача, має місце приниження честі, гідності та ділової репутації, що негативно впливає  на позивача та членів її сім`ї. ОСОБА_1 також стверджує, що протягом вказаного тривалого часу вона вимушена звертатись та відвідувати суди різних інстанцій для поновлення своїх порушених відповідачем прав, протягом семи років позивач витрачає час на складання позовів, відзивів, заперечень, при цьому порушено її звичайний ритм життя, що призвело до позбавлення можливості реалізації її звичок, бажань та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. За даних обставин ОСОБА_1 просить стягнути на її користь з відповідача 34 119 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.        

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.12.2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.12.2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що нею не доведено факту завдання відповідачем моральної шкоди, оскільки вважає, що вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. З посиланням на положення статті 3 Конституції України, статті 1173 ЦК України, постанову Верховного Суду від 10.04.2019 року №464/3789/17, практику Європейського Суду з прав людини, ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті не прийнято до уваги тих обставин, що спричинення моральної шкоди виникло через відсутність дотримання відповідачем вимог законодавства. Доводи апеляційної скарги стверджують, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Доводи апеляційної скарги вказують, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що ОСОБА_1 не зазнала страждань та приниження, і не свідчить про те, що їй не спричинена моральна шкода. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 має намір отримати земельну ділянку у власність, але відповідач їй у цьому відмовляє, у зв`язку з чим ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду за захистом свого порушеного права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано при відмові у задоволенні вимог заявленого позову послався на статтю 95 ЦПК України, оскільки відповідач має у своєму розпорядженні оригінали письмових документів, які є додатками до позовної заяви, при цьому в судовому засіданні відповідач не ставив під сумнів відповідність наданих копій документів їх оригіналам.              

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.12.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
  
Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.82, 83), сторони отримали копії ухвал апеляційного суду від 22.01.2020 року про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

У зв`язку з перебуванням судді - доповідача на лікарняному з 11.03.2020 року по 23.03.2020 року, апеляційним судом продовжено строк розгляду справи в порядку приписів статті 371 ЦПК України.     

Вислухавши    суддю-доповідача,     дослідивши     матеріали     справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 1115,6 кв.м, розташованого в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,3569 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 
ОСОБА_1 має намір отримати дану земельну ділянку у власність, але Борзнянська міська рада Чернігівської області їй у цьому відмовляє, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталась за захистом своїх прав до суду.       
Постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.08.2013 року (а.с.8-9) частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про визнання незаконними рішень сесії. Судом визнано незаконними рішення позачергової 21-ої сесії 6-го скликання від 05.02.2013 року та 23-ої сесії 6-го скликання від 06.06.2013 року Борзнянської міської ради Чернігівської області в частині, що стосуються розгляду заяви ОСОБА_1 . 
Постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07.07.2016 року (а.с.10-11), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення п`ятої сесії сьомого скликання Борзнянської міської ради Чернігівської області та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Судом визнано незаконним та скасовано рішення п`ятої сесії сьомого скликання Борзнянської міської ради Чернігівської області від 18.02.2016 року "Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_1 щодо набуття права власності земельної ділянки". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.07.2017 року (а.с.12-14) постанова Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07.07.2016 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2016 року залишені без змін.  
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року (а.с.15-18), залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 року (а.с.19-22), позов ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Судом визнано протиправним та скасовано рішення 22 сесії 7 скликання Борзнянської міської ради Чернігівської області №14-XXII/VII від 14.06.2018 року "Про надання у власність земельної ділянки (безкоштовна приватизація) ОСОБА_1 ". Зобов`язано Борзнянську міську раду Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2017 року про надання у власність земельної ділянки загальною площею 0,3569 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 

З відповіді прокуратури Чернігівської області від 21.09.2018 року на звернення ОСОБА_1 (а.с.23) вбачається, що прокуратурою області 20.09.2018 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №42018270000000214 за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Борзнянської міської ради під час прийняття рішення про відмову у виділенні ОСОБА_1 у власність земельної ділянки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 364 КК України.
Згідно листа прокуратури Чернігівської області від 10.09.2019 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.24, зворот), прокуратурою області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2019 року за №42019270000000185 внесено відомості за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Борзнянської міської ради за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 364 КК України.
    
Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 05.12.2019 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту завдання позивачу моральної шкоди відповідачем, а також наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, встановленою судами та зазначеною умовною моральною шкодою. Одночасно суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що ОСОБА_1 всупереч вимогам статті 95 ЦПК України, письмові докази подані в належним чином незасвідчених копіях, що не відповідає критерію допустимості доказів.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини. Є обґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу того, що протиправними рішеннями, діями відповідача, які встановлені судами, позивачу спричинена моральна шкода. 
     
З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.       
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.        
У справі '' ОСОБА_3 Іванов проти України'' (п.64, заява №40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ''ефективним'' як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.     
Відповідно до приписів ч.1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї  чи близьких родичів (п.2 ч.2 статті 23 ЦК України).
Таким чином, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.          
      
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1-7), у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Борзнянської міської ради  Чернігівської   області,  в  якому  просила  стягнути  з  відповідача  на її користь 34 119 грн. моральної шкоди, завданої їй незаконними та протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю Борзнянської міської ради, які встановлені судами. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що вона є власником господарських будівель площею 1115,6 кв.м, які знаходяться по АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці площею 0,3569 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивач зазначає, що протягом семи років Борзнянська міська рада та міський голова ОСОБА_2 безпідставно та протиправно відмовляють їй у використанні її права на безоплатну приватизацію зазначеної земельної ділянки, при цьому порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача щодо надання у власність вказаної земельної ділянки неодноразово було встановлено судовими рішеннями, проте, до теперішнього часу дане законне право позивача не відновлено. Позивач вказує, що зазначені незаконні дії та бездіяльність відповідача спричиняють їй моральні страждання, порушення нормального життєвого ритму та життєдіяльності, погіршився стан здоров`я позивача, має місце приниження честі, гідності та ділової репутації, що негативно впливає  на позивача та членів її сім`ї. ОСОБА_1 також стверджує, що протягом вказаного тривалого часу вона вимушена звертатись та відвідувати суди різних інстанцій для поновлення своїх порушених відповідачем прав, протягом семи років позивач витрачає час на складання позовів, відзивів, заперечень, при цьому порушено її звичайний ритм життя, що призвело до позбавлення можливості реалізації її звичок, бажань та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. За даних обставин ОСОБА_1 просить стягнути на її користь з відповідача 34 119 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.        

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що протиправність дій відповідача, а саме, прийнятих ним рішень за результатами розглядів заяви ОСОБА_1 про надання у власність земельної ділянки загальною площею 0,3569 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановлена та підтверджується вищезазначеними судовими рішеннями (а.с.8-9,10-11,12-14,15-18,19-22), на які посилається позивач в обґрунтування вимог заявленого позову.

Відповідно до приписів ч.4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно - наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статті 1173 ЦК України, шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що обставини, на які посилається  позивач в обґрунтування вимог заявленого позову, а саме, протиправні дії відповідача щодо позивача, спричинили їй душевні страждання, переживання, стрес та відчуття невизначеності, тобто, заподіяли ОСОБА_1 моральну шкоду.                                   
Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги в порядку ч.4 статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №464/3789/17, роз`яснення пунктів 3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із наступними змінами), апеляційний суд приходить до висновку, що в ході розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо наявності моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_1 протиправними рішеннями, діями відповідача, які встановлені та підтверджуються вищезазначеними судовими рішеннями (а.с.8-9,10-11,12-14,15-18,19-22), також судом встановлено наявність причинного зв`язку між спричиненою моральною шкодою і протиправними діями відповідача. 
Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 34 119 грн., яка виразилась в душевних стражданнях з причини протиправних дій та рішень відповідача, що призвело до негативних наслідків у житті позивача.  

Відповідно до ч.3 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи описані вище характер і спосіб завдання моральної шкоди позивачу, приймаючи до уваги тривалість її перетерплювання, виходячи із вимог розумності, виваженості, справедливості (співмірності), позовні вимоги ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. А саме, стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди підлягає 3 000 грн.     

Як зазначено у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 05.12.2019 року, суд зважує на ту обставину, що ОСОБА_1 всупереч вимогам статті 95 ЦПК України письмові докази подані в належним чином незасвідчених копіях, що не відповідає критерію допустимості доказів. Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що в силу положень ч.6 статті 95 ЦПК України вказана обставина не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову. Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить в собі судові рішення, на які посилається позивач ОСОБА_1 в обгрунтування вимог заявленого позову.                   

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. При цьому рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2019 року скасувати та прийняти постанову по суті вимог заявленого позову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково. Стягнути з Борзнянської міської ради Чернігівської області (16400, Чернігівська область, м.Борзна, вул.П.Куліша,107, код ЄДРПОУ 04061725) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 000 (три тисячі) грн. в рахунок  відшкодування спричиненої моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, необхідно відмовити.  

Керуючись статтею 23 ЦК України, статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2019 року скасувати. 

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.  
Стягнути з Борзнянської міської ради Чернігівської області (16400, Чернігівська область, м.Борзна, вул.П.Куліша,107, код ЄДРПОУ 04061725) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 000 (три тисячі) грн. в рахунок  відшкодування спричиненої моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, відмовити.  

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.    

Дата складення повної постанови - 03.04.2020 року.

Головуючий:                                                   Судді: