КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 753/12862/19
провадження № 22-ц/824/3966/2020
 
12 березня   2020 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача  Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року  у складі судді Сирбул О. Ф.,
 
встановив:
 
26.06.2019 року   Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі- АТ  КБ «ПриватБанк») звернулося до суду  з позовом про стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від  05.10.2012 року в розмірі  127 882,40 грн та судових витрат в розмірі 1 921 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 05.10.2012 року ОСОБА_1   отримала кредит у розмірі 3 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання кредитних послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено  у розрахунку заборгованості за договором.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач  станом на 31.05.2019 року має заборгованість в сумі 153 455,40 грн, з яких:  2 665,58 грн - заборгованість за кредитом;  145 448,10 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом;  5 341,72 грн - заборгованість за пенею та комісією.
З огляду на  те, що  від боржника не   вимагається  повернення  лише  повної суми  заборгованості,   позивач просив стягнути  з відповідача заборгованість   у розмірі 127 882,40 грн, а саме:  2 665,58 грн -  заборгованість за кредитом, 125 216,82  грн - заборгованість  по  процентам за користування кредитом  з 05.10.2012 року по  29.03.2019 року.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року   позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ  КБ «ПриватБанк»  суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.10.2012 року в розмірі 2 665,58 грн та витрати по сплаті судового  збору   в сумі 39,96 грн. В іншій частині позовних вимог  відмовлено.
В поданій  апеляційній скарзі  представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О. Л.    просить  скасувати заочне рішення  Дарницького районного суду м. Києва від  30 вересня 2019 року в частині  незадоволених позовних вимог щодо стягнення процентів та задовольнити вимоги банку в цій частині.
Посилається на  грубі  порушення  судом першої інстанції  норм  процесуального права,  що призвело  до  прийняття помилкового  рішення. Не  маючи у справі  обґрунтованих  заперечень   відповідача,  суд першої  інстанції  дійшов необґрунтованого висновку про  відмову у заявлених позовних  вимогах, посилаючись  лише  на  судову  практику Верховного Суду, яка не може бути доказом  по справі.  При цьому  застосування  практики Верховного Суду   здійснено  з грубим порушенням процесуальних вимог. Звертає  увагу  на  безпідставність  посилань суду  першої інстанції  на   висновок  Великої Палати Верховного Суду   у постанові  від  3 липня  2019 року  по справі  №342/180/17.  
Також вважає,що  суд зробив  помилковий висновок  про  відсутність  підстав для  стягнення  з  відповідача  відсотків по кредиту,  допустивши грубе порушення  норм  цивільного  права. Встановивши,  що  банк  надав відповідачу кредит,  а відповідач його не  повернув,  суд першої  інстанції  не  мав жодних  підстав відмовляти у стягненні  відсотків по кредиту. 
Правом  надання  відзиву на апеляційну  скаргу  ОСОБА_1 не  скористалася. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга   підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 05 жовтня  2012 року ОСОБА_1   підписала Анкету-заяву про  приєднання  до  Умов і Правил  надання  банківських послуг  у ПриватБанку заяву, згідно якої отримав кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31 травня  2019 р. у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2 665,58 грн, за процентами за користування кредитом у розмірі 125 216,82 грн  за період з 05.10.2012  по  29.03.2019.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів погодження з відповідачем всіх істотних умов кредитного договору, у заяві позичальника  від  05.10.2012  процентна ставка не  зазначена,  а відтак позивач має право тільки на повернення тієї суми, яка була отримана відповідачем.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Судом  встановлено,  що  05 жовтня  2012  року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій надала  згоду, що заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг, та зазначила, що бажає отримати платіжну картку кредитка «Універсальна».
Також  ОСОБА_1 у заяві підтвердила, що ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які надані їй  для ознайомлення у письмовому вигляді.
На підставі зазначеного договору ОСОБА_1   отримала кредит у розмірі 3 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Підписавши анкету-заяву 05 жовтня 2012р., відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку та згодна з ними, а заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківський послуг, а також тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Отже, кредитний договір, укладений між сторонами сторонами, складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів.
Вказані дії не суперечать положенням вищезазначених норм матеріального права.
Частинами 1 - 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається  з матеріалів справи, будучи обізнаною про зміст позовних вимог  та  дату розгляду  справи,  відповідач жодних  заперечень щодо ознайомлення  з наданими позивачем суду Умовами та Правилами надання банківських послуг, і тарифами обслуговування кредитної картки «Універсальна» не надала. 
Отримавши копію апеляційної скарги,  відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подала, проти викладених в ній обставин не заперечувала, а відтак колегія суддів вважає, що відповідач не заперечує факт  укладення з позивачем кредитного договору, отримання кредитної картки, користування кредитними коштами, часткове повернення  кредитних коштів. 
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010р. № СП-2010-256, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно пункту 2.1.1.12.3. Умов та Правил надання банківських послуг погашення кредиту - це поповнення картрахунку держателя, яке здійснюється шляхом внесення коштів у готівковій або безготівковій формі та зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.
Строки та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафта, який виникає по таким картам, наведений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування, які є невід`ємною частиною договору, а також встановлюється даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості за кредитом (пункт 2.1.1.12.4. Умов та Правил).
З витягу з тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що позичальник повинен до 25 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати 7% від заборгованості, але не менше 50грн. та не більше залишку заборгованості, а з 1 квітня 2014р. - 5% від заборгованості, але не менше 100грн та не більше залишку заборгованості, включаючи плату за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% у місяць ( 30% річних).
За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України  фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року (справа 6-1374цс17).
Згідно частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною третьою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної  ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року № 6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року  № 6-82цс16.
Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний  не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення клієнта про не згоду із змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.
Пунктом 1.1.3.1.9. Умов та Правил встановлено обов`язок банку  не рідше одного разу на місяць способом, указаним у заяві, надавати держателю виписки про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операціях по картрахункам.
Заява, підписана ОСОБА_1   05.10.2012  року, не містить визначення способу надання їй банком виписки про стан картрахунку, а відтак, саме позивач повинен був довести, що позичальник був у спосіб, встановлений умовами договору, повідомлений про зміни процентних ставок за користування кредитним коштами.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 1 вересня 2014р. банком була змінена процентна ставка за користування кредитом з 30% на 34,8%, а з 1 квітня 2015р. процентна ставка збільшена до 43,20% річних (3,6% на місяць) і остаточна заборгованість по процентам була розрахована, враховуючи змінені процентні ставки.
Разом з цим, позивачем суду не було надано доказів повідомлення відповідача у визначений договором та законом спосіб про підвищення процентної ставки.
З розрахунку заборгованості вбачається, що з 1 вересня 2014 року тіло кредиту не збільшувалося, що свідчить про те, що відповідач не знімала грошові кошти, тобто не користувалася кредитним лімітом, а тільки вносила грошові кошти на погашення заборгованості.
Враховуючи, що після підвищення процентної ставки відповідач кредитними коштами не користувалася, позивач не мав правових підстав вважати, що остання погодила збільшення процентної ставки та нараховувати проценти з використанням змінених процентних ставок, а відтак проценти підлягають нарахуванню виходячи з процентної ставки 30% річних.
Пунктом 2.1.1.12.6. Правил користування карткою встановлено, що за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банка, із розрахунку 360 календарних днів у році.
З урахуванням встановлених судом обставин та враховуючи невиконане зобов`язання перед банком щодо повернення кредитних коштів, з відповідача на користь позивача  підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30.09.2013 (дата  початку нарахування процентів)  до 29.03.2019   з урахуванням базової процентної ставки  30 %  в розмірі 4 458,18  грн, виходячи з такого  розрахунку:   2665,58 грн (тіло кредиту) х 30,00% х 2007 днів: 360:100%.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, не надана оцінка наявним у матеріалах справи доказам, неправильно застосовані норми матеріального права, допущені порушення норм процесуального права, тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи  розмір  задоволених вимог ( 5,57 %), з  відповідача на користь позивача підлягає  стягненню судовий збір за подання  позовної заяви в сумі  67,30 грн  (106,99  грн - 39,96 грн)  та за подання апеляційної скарги у сумі 102,58 грн, що становить  3,56  %  задоволених  вимог по  апеляційній скарзі,  а всього 169,88  грн.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України суд 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»     задовольнити частково. 
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих вимог. 
Стягнути з    ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість  по відсоткам за  користування кредитом у розмірі  4 458,18   грн.  В решті вказаних позовних вимог  відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по  сплаті судового  збору  в сумі 169,88  грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню  в касаційному порядку  не  підлягає. 

Суддя-доповідач:                                         Г. М.  Кирилюк

 Судді:                                                           І. М. Рейнарт       

                                                                       Т. А. Семенюк