П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  824/106/20-а 
          Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Брезіна Тетяна Миколаївна  
                         Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
03 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року  (прийняте у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
позивач 28.01.2020 звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду  в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив:
- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 у вигляді не здійснення перерахунку та нарахування грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 при обчисленні починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 №2246-Vlll "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 , починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня  календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 №2246-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704  при обчисленні починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 N 2629-VIIІ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 N 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704  при обчисленні починаючи з 01.01.2020 по 28.02.2020 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 N 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2020 по 28.02.2020 включно, вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 N 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020., та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 сплатити недоплачені протягом 2018 та 2020 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 №2246-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018, Законом України від 23.11.2018 N 2629- УІІІ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019 та Законом України від 14.11.2019 N 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2020 позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 у вигляді не здійснення перерахунку та нарахування грошового забезпечення.
Визнано протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 при обчисленні починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 №2246-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018.
Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 , починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 №2246-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.
Визнано протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704  при обчисленні починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 N 2629-VIIІ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019.
Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 N 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.
Визнано протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704  при обчисленні починаючи з 01.01.2020 по 28.02.2020 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 N 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020.
Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2020 по 28.02.2020 включно, вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 N 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.
Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 сплатити недоплачені протягом 2018 та 2020 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 №2246-VIІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018, Законом України від 23.11.2018 N 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019 та Законом України від 14.11.2019 N 294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають положення п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 зі змінами, внаслідок яких п. 4 вказаної Постанови викладено в новій редакції, згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
Таким чином, в період з 01.03.2018 по 28.02.2020 розрахунок грошового забезпечення позивача здійснювався відповідно до чинного законодавства.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що у спірних правовідносинах при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військове звання необхідно застосовувати саме 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01.01.2018, 01.01.2019, 01.01.2020, з множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, оскільки в примітці 1 Додатку 1 та примітці І Додатку 14 про це прямо вказано, а пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 103, на яку посилається апелянт, не містить в собі нормативних застережень відносно неврахування вищезазначених вказівок.
28.05.2020 позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
01.06.2020 до суду надійшла заява відповідача про відсутність у представника військової частини можливості взяти участь у судовому засіданні у зв`язку з перебуванням на карантині.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів, на підставі яких її може бути вирішено та відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені  сторонами такі обставини. 
30.06.2017 позивач уклав контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу. 
До матеріалів справи додано посвідчення офіцера ОСОБА_1 серія УК№210879. 
На підставі наказу Міністра оборони України від 30.06.2017 №445 ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням військового юридичного факультету Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого, присвоєно військове звання "лейтенанта юстиції" та призначено на посаду помічника командира групи з правової роботи 3 батальйонної тактичної групи 80 окремої десантно-штурмової бригади Високомобільних десантних військ Збройних Сил України. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення. 
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 позивачу встановлено посадовий оклад 1 030 грн, встановлено надбавку за виконання особливо важливих завдань  50% посадового окладу, передбачену наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, щомісячну грошову премію в розмірі 450%, згідно з рішенням Міністра оборони України від 15.02.2017 №1223/з/12, щомісячну грошову винагороду в розмірі 60%, передбачену наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 №595.
До матеріалів справи додано довідку позивача про його грошове забезпечення з березня 2018 року по листопад 2019 року. В даній довідці вказано про нарахування грошового забезпечення позивача, з урахуванням посадового окладу в розмірі 4650 грн та окладу за військовим званням в розмірі, до 30.06.2018  – 1130 грн, а після 30.06.2018 – 1200 грн.
23.01.2020 позивач звертався до Командира військової частини НОМЕР_1 щодо проведення перерахунку грошового забезпечення, з урахуванням визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2019 з розрахунку 50% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 та з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно з розрахунку 50% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018, у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Матеріали справи містять грошовий атестат позивача, в якому вказано, що до 28.02.2020 посадовий оклад склав 4650 грн, оклад за військовим званням позивача склав 1200 грн. 
Не погоджуючись з діями командира військової частини НОМЕР_1 при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивач звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що з 01.03.2018 відповідачем здійснюється систематична недоплата належного грошового забезпечення ОСОБА_1 , у належному розрахунку за посадовим окладом та окладом за військовим званням.
Апеляційний суд погоджується з  висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі -  Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно ч. 2   ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 3   ст. 9 Закону №2011-ХІІ  передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Положенням ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ зазначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
В Додатку 1 до Постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Згідно додатку №14 до наказу Міністерства оборони України "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" від 01.03.2018 №90 встановлений 21 тарифний розряд помічника командира групи з правової роботи. 
Згідно зазначеної тарифної сітки для тарифного розряду 21 встановлено коефіцієнт 2,64 та для звання лейтенант – 0,64, старший лейтенант – 0,68.
Пунктом 4 Постанови № 704, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Однак, в лютому 2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції, а саме: "4.Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
У той же час, згідно із Приміткою 1 Додатку 1 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт та відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Відповідно Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1762 грн., мінімальна заробітна плата - 3723 гривень.
Таким чином, вихідний показник, який повинен братися для перерахунку показників значень для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням позивача повинен складати у 2018 році - 1861,50 гривень. При цьому, посадовий оклад позивача до 30.06.2018 повинен становити із заокругленням  4910 грн (1861,50* 2,64 тарифного коефіціенту) та окладу за військовим званням лейтенант в розмірі із заокругленням – 1190 грн (1861,50*0,64).
Згідно матеріалів справи, 30.06.2018 позивачу присвоєно звання старшого лейтенанта юстиції, у зв`язку із чим з 30.06.2018 оклад за військовим званням старший лейтенант повинен був складати із заокругленням  – 1265 грн (1861,50*0,68).
Відповідно Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1921 грн., мінімальна заробітна плата - 4173 гривень.
Таким чином, вихідний показник, який повинен братися для перерахунку показників значень для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням позивача повинен складати у 2019 році – 2086,50 гривень. При цьому, посадовий оклад позивача з 01.01.2019 по 31.12.2019 повинен становити із заокругленням  5510 грн (2086,50* 2,64 тарифного коефіціенту) та окладу за військовим званням старший лейтенант в розмірі із заокругленням – 1420 грн (2086,50*0,68).
Відповідно Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 2102 грн., мінімальна заробітна плата - 4723 гривень.
Таким чином, вихідний показник, який повинен братися для перерахунку показників значень для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням позивача повинен складати у 2020 році – 2361,50 грн (4723/50%). При цьому, посадовий оклад позивача з 01.01.2020 по 28.02.2020 повинен становити із заокругленням 6230 грн (2361,50 * 2,64 тарифного коефіціенту) та окладу за військовим званням старший лейтенант в розмірі із заокругленням  – 1602 грн (2361,50 *0,68).
Проте, з матеріалів справи слідує, що відповідачем у 2018 р. – 2019 р. нараховано грошове забезпечення позивача, з урахуванням посадового окладу в розмірі 4650 грн та окладу за військовим званням в розмірі, до 30.06.2018 – 1130 грн, а після 30.06.2018 – 1200 гривень. Крім того, з 01.01.2020 по 28.02.2020 посадовий оклад виплачувався позивачу в сумі 4650 грн та за військовим званням позивача 1200 гривень. 
Тобто з 01.03.2018 відповідачем здійснюється систематична недоплата належного грошового забезпечення ОСОБА_1 , у належному розрахунку за посадовим окладом та окладом за військовим званням.
При цьому, колегія суддів зазначає, що при проведенні розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням позивача слід виходити із розрахункової величини – 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, оскільки у примітках до Додатку 1 та Додатку 14 застосовано словесну конструкцію "але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року".
Разом з цим, суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ольсон проти Швеції", а саме, норма спеціального закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки.
Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України", "Кантоні проти Франції").
Відтак, суд зазначає, що нечіткість Постанови №704, коли Примітки до Додатків 1,14 на які покликається позивач і які, не визнає відповідач, є в свою чергу частинами даного нормативно-правового акта, які представляють державно-владний припис, призначений для спеціального текстового або символічного підкреслення, має супровідний характер.
Виходячи з наведеного та згідно з усталеною практикою Європейського суду, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах "Олександр Волков проти України", "G.G. та інші проти Болгарії").
Водночас, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.04.2008 в справі "Вассерман проти Росії" вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.
Отже, за таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійснення перерахунку та нарахування грошового забезпечення та визнання протиправними дій відповідача, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 при обчисленні позивачу розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого законодавством на відповідний рік та зобов`язанням відповідача вчинити дії щодо такого перерахунку та сплатити недоплачені протягом 2018 та 2020 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.