ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2020 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 658/2362/19
Номер провадження: 22-ц/819/809/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Бездрабко В.О.
Радченко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 лютого 2020 року, у складі судді Подіновської Г.В., повне судове рішення виготовлено 24 лютого 2020 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
В червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 16.01.2009 року укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на загальну суму 4000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00%.
Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 30.04.2019 року заборгованість за договором становить 116046,44 грн, та складається  з заборгованості за кредитом - 2549,33 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 102776,79 грн, заборгованості за пенею та комісією - 4956,20 грн, штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн, штрафу (процентна складова) - 5514,12 грн. Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.
Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 лютого 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 2549,33 гривень та 42,06 гривень витрат на сплату судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафу мотивовано тим, що позивач не довів укладення між сторонами договору кредиту на зазначених в підставах позову Тарифах Банку та Умовах та правилах надання банківських послуг.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення відсотків, пені та штрафу в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам того, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви позичальника, умови якого мають виконуватись. Вказує, що судом не прийнято до уваги погоджену сторонами та підписану відповідачем Заяву, в які зазначено базову відсоткову ставку на момент підписання договору - 3% на місць та Довідку про умови кредитування з використання Кредитки Універсальна 30 днів пільгового періоду від 16.01.2009 року, якою погоджено умови кредитування, в тому числі нарахування відсотків, пені та штрафу.
Зазначає про безпідставне застосування судом у даній справі висновків, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки вказані висновки зроблені у конкретній справі за інших правовідносин, коли відповідач заперечував Умови договору, як погоджені між сторонами у належний спосіб. В даному випадку, на думку позивача, відповідач підписуючи заяву від 16.01.2009 року та довідку про умови кредитування, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
З матеріалів справи слідує, що 16 січня 2009 року ОСОБА_1 підписала Заяву зі змісту якої слідує, що нею отримано кредитну картку № НОМЕР_1 . Сума кредитного ліміту становить 250 гривень; базова відсоткова ставка : 3% в місяць з розрахунку 360 днів у році; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти (а.с.36)
16 січня 2009 року ОСОБА_1 також підписала довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», згідно якої базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) становить 3%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, однак не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1)+ пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка по договору - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від загальної суми заборгованості, однак не менше 10 грн в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 гривень, штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів (а.с.37) 
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 згідно кредитного договору б\н було надано кредитні картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 08/2019 року (а.с. 33).
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору ОСОБА_1 неодноразово змінювався кредитний ліміт, востаннє 07.08.2015 року біло знижено кредитний ліміт з 2610 гривень до 2550 гривень (а.с. 32).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 30.04.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 116046,44 грн, та складається  з заборгованості за кредитом - 2549,33 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 102776,79 грн, заборгованості за пенею та комісією - 4956,20 грн, штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн, штрафу (процентна складова) - 5514,12 грн.
Позивач посилався в позові та вказує про це в апеляційній скарзі, що підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 приєдналась до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому, Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ним не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.
Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, оскільки до позовної заяви позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з яких не вбачається, що саме вони діяли на час підписання відповідачем Заяви. 
Що стосується заяви, що була підписана ОСОБА_1 19 січня 2009 року, колегія суддів виходить з того, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів, що відповідач ознайомилась та погодилась з наданими позивачем Витягами з Тарифів та з Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, штрафів, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Вказана правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 провадження № 14-131ус19, яка правильно врахована судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Разом з тим, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що в матеріалах справи наявна довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана 16 січня 2009 року ОСОБА_1 згідно якої базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) становить 3%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, однак не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1)+ пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка по договору - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від загальної суми заборгованості, однак не менше 10 грн в місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 гривень, штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів - 250 гривень + 5% від суми позову (а.с.37) 
Враховуючи, що сторони при підписанні заяви про отримання кредиту погодили розмір відсотків за користування кредитом, висновок суду першої інстанції про безпідставність даних позовних вимог є помилковим, відповідно, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.8-10) вбачається, що з 01.04.2015 року банком нараховані відсотки, видячи з відсоткової ставки 43,20% річних , що не відповідає умовам, які погодили сторони, підписавши 16 січня 2009 року довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». 
Станом на 31.03.2015 року заборгованість по відсоткам становила 208,01 гривень. Заборгованість по тілу кредиту за період з 31.03.2015 року по 31.01.2018 року становила 2443,89 гривень, з 28.02.2018 року по 30.04.2019 року - 2549,33 гривень.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню, а саме : 208,01 гривень - заборгованість по відсоткам станом на 31.03.2015 року, за період з 01.04.2015 року по 31.01.2018 року - 2531,87 гривень (2443,89 гривень х 36 (відсотків річних) /100 х 1036 днів прострочення /360 днів у році (згідно погодженої сторонами довідки)), за період з 01.02.2018 року по 30.04.2019 року - 1154,84 гривень (2549,33 гривень х 36 (відсотків річних) /100 х 453 дні прострочення /360 днів у році (згідно погодженої сторонами довідки)) , всього 3894,72 гривень.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
В довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана 16 січня 2009 року ОСОБА_1 , сторони передбачили сплату штрафу за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів в розмірі 250 гривень + 5% від суми позову. Вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 572,15 гривень.
Позовні вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з розрахунку наданому позивачем, пеня нарахована щомісячно по 100 гривень, що не відповідає розміру пені, яку погодили сторони, у довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Іншого розрахунку позивачем не надано.
Крім того, колегія суддів, виходить з того, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно частини 1 вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при зверненні до суду першої інстанції пропорційно розміру задоволених вимог - 5,55%, в сумі 106,61 гривень.
Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 2881,50 грн за подання апеляційної скарги, підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно до задоволених позовних вимог, що були предметом оскарження - 3,43% в сумі 98,83 гривень.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково. 
Заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 лютого 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та штрафу скасувати, ухвалити у вказаній частині нове судове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами та штрафу задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відсотки за користування кредитом в сумі 3894,72 гривень, штраф в сумі 572,15 гривень. 
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судових витрат змінити, збільшивши стягнуту суму з 42,06 гривень до 106,61 гривень
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 98,83 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 06 травня 2020 року.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

С.В.Радченко