УХВАЛА
 
8 травня 2020 року
м. Київ
справа № 742/3692/19
провадження № 51-2208 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 березня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання положень пунктів 1, 4, 5 ч. 2 та ч. 5 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК, у касаційній скарзі необхідно зазначити найменування суду касаційної інстанції, обґрунтування незаконності судових рішень та заявленої вимоги про їх скасування або зміну на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту. Відповідно до ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, скаржник, заперечуючи законність судових рішень, має конкретно вказати у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування або зміни оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з обставин, установлених у вироку. 
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій короткій скарзі засудженим не викладено обґрунтування явної несправедливості призначеного покарання, як це встановлено ст. 414 КПК, отже й необхідності зміни вироку й ухвали на підставі п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу, зважаючи також на положення статей 50, 65 Кримінального кодексу України. 
Водночас попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, в скарзі не наведено обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду й необхідності її зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, зважаючи також на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу. 
Разом із цим заявлена засудженим вимога про скасування, а не зміну через суворість покарання вироку апеляційного суду (хоча було постановлено ухвалу), за наявності ще й вироку місцевого суду, суперечить статтям 436-438 КПК.
Також ОСОБА_4 у своїй скарзі вказав, що вона подається до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Однак така вказівка не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд. 
Разом із цим, засудженим до скарги не додано завірених копій вироку й ухвали.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 вказаного Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 листопада 2019 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 березня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                  ОСОБА_3