ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року                               м.Дніпро                           Справа №  904/2732/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мороза В.Ф. ( доповідач )   
суддів:   Кузнецов В.О., Чередко А.Є.
Секретар судового засідання Кандиба Н.В.

Розглянувши апеляційну скаргу  Публічного акціонерного товариства “Дніпрогаз” на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 (суддя Васильєв О.Ю.)

у справі №904/2732/18 
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ 
до Публічного акціонерного товариства “Дніпрогаз”, м. Дніпро 
Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
Дніпровський Національний Університет ім. Олеся Гончара , м. Дніпро (третя особа-2) 
Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпро (третя особа-3), 
Дніпропетровська дирекція УДПЗ “Укрпошта” , м. Дніпро (третя особа-4), 
Державний Вищий Навчальний Заклад “Український державний хіміко-технологічний університет”, м. Дніпро (третя особа-5) 
Національна металургійна академія України, м. Дніпро  ( третя особа-6),
Регіональна філія “Придніпровська залізниця” ПАТ “Укрзалізниця” , м. Дніпро (третя особа-7),
Приватне акціонерне товариство “Дніпропетровський тепловозоремонтний завод”, м. Дніпро (третя особа-8),
Житлово-будівельний кооператив №54 “Трубник”, м. Дніпро (третя особа-9),
Комунальне підприємство “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради , м. Дніпро (третя особа-10),
Служба будівельно-монтажних робіт Регіональної філії “Придніпровська залізниця” ПАТ “Укрзалізниця”, м. Дніпро ( третя особа-11), 
Комунальне підприємство “Теплоенерго” Дніпровської міської ради , м. Дніпро ( третя особа-12) , 
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Колос”, смт. Слобожанське (третя особа-13)
Обслуговуючий кооператив “ЖСК №8 Весна”, м. Дніпро (третя особа-14)
Про стягнення 547968 885,52 грн.

ВСТАНОВИВ:
АТ “Укртрансгаз” з урахуванням уточнених позовних вимог звернувся до відповідача - ПАТ “Дніпрогаз” із позовом про стягнення 547968885,53 грн (з яких, 418080276,13 грн - основний борг; 71663666,49 грн. - пеня; 43794743,92 грн - інфляційні втрати та 14430198,98 грн - 3% річних) заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за договором транспортування природного газу № 1512000733 від 17.12.15р. (укладеного між сторонами).
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі №904/2732/18 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства “Дніпрогаз” на користь Акціонерного товариства “Укртрансгаз”  408230613,84 грн  заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу; 71663666,49 грн  пені; 43794743,92 грн  інфляційних втрат; 14430198,98 грн  3% річних та 616700,00 грн  витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог провадження закрито.
Не погодившись із зазначеним рішенням, Публічним акціонерним товариством “Дніпрогаз” подано апеляційну скаргу, в якій останній просив скасувати рішення місцевого господарського суду від 28.03.2019 у справі № 904/2732/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Дніпрогаз” задоволено частково. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019р. у справі № 904/2732/18  скасовано, позовні вимоги АТ “ Укртрансгаз”  задоволено частково,  стягнуто з АТ “Дніпрогаз” на користь АТ “Укртрансгаз” 186582865 грн., з яких: сума заборгованості за послуги балансування- 150352665,60 грн., 3% річних у сумі 2814044,63 грн., інфляційні у сумі 5561656,96 грн., пеня у сумі 27854497,81 грн. В іншій частині позовних вимог  відмовлено. Окрім того стягнуто з АТ “Укртрансгаз” на користь АТ “Дніпрогаз” 400067,65 грн судового збору.
Постановою Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 904/2732/18  Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу за надані послуги балансування протягом періоду травень-грудень 2017 року у розмірі 77 938 471, 86 грн, а також нарахованих позивачем на зазначену суму 3% річних в розмірі 1 007 432, 78 грн, 8 936 179, 04 грн пені та 5 830 536, 35 грн втрат від інфляції скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду. В іншій частині постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 у справі № 904/2732/18 залишено без змін.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, передавши справу на новий розгляд в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення суми основного боргу за надані послуги балансування протягом періоду травень-грудень 2017 року, а також  нарахованих позивачем на зазначену суму 3% річних, пені та втрат від інфляції,  зазначив, що при новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід перевірити обґрунтованість застосування коефіцієнта 1,2 у актах за травень-грудень 2017, перевірити обставини щодо своєчасного чи несвоєчасного складання позивачем відповідних актів у зазначений період та встановити обставини щодо здійснення розрахунків ПАТ «Дніпрогаз» у спірний період.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 03.12.2019 для розгляду справи №904/2732/18 визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду: головуючий суддя – Березкіна О.В.,  судді: Іванов О.Г., Кощеєв І.М.
05.12.2019 судді Березкіна О.В.,  Іванов О.Г., Кощеєв І.М. подали заяву про самовідвід у справі № 904/2732/18.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2019 заяву суддів Березкіної О.В.,  Іванова О.Г., Кощеєва І.М. про самовідвід задоволено, справу №904/2732/18 передано для визначення складу суду, в порядку встановленому с.32 ГПК України.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 09.12.2019 для розгляду справи №904/2732/18 визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду: головуючи суддя Мороз В.Ф., суддів Чередко Л.А., Коваль Л.А.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2019 року прийнято до свого провадження справу №904/2732/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз"  на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 та призначено до розгляду на 22.01.2020.
Згідно з протоколом автоматизованого  розподілу судової справи від 19.02.2020 у зв`язку з відпусткою судді члена колегії Коваль Л.А., для розгляду справи №904/2732/18 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Кузнецова В.О., Чередко А.Є.
Апелянтом подано пояснення по справі, якими останній обґрунтовує свою позицію з урахуванням висновків Верховного Суду. Так, відповідач зазначає, що небаланс перебуває в залежності від відбору природного газу замовником послуг з транспортування, тому на наявність такого небалансу  безпосередньо впливає факт несанкціонованого відбору газу.  Природний газ ВТВ було отримано АТ «Дніпрогаз» в межах послуги балансування,  оскільки оператор ГРМ є оператором суміжної системи, тому з врахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, тощо, оператор ГРМ укладає договір на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та ВТВ природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності. В частині використання обсягів фактичних витрат та виробничо-технологічних витрат природного газу оператор ГРМ не є споживачем природного газу в розумінні Закону України «Про ринок природного газу». Аналогічна позиція викладена НКРЕ КП України в листі від 27.01.2016 №583/16/7-16.  У взаємовідносинах з оператором ГТС оператор ГРМ розглядається як оператор суміжної системи, який закуповує природний газ  для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та ВТВ природного газу в газорозподільній системі на підставі договору купівлі-продажу.  Отже норми щодо здійснення несанкціонованого відбору природного газу споживачем не можуть застосовуватися до нього. 
Також відповідач вказує, що розходження у розрахунках  сторін щодо вартості послуг балансування природного газу пов`язано з тим, що позивач при визначенні співвідношення негативного небалансу до обсягу відібраного природного газу з точки виходу з газотранспортної системи враховує  лише обсяги газу, що відібрані відповідачем на власні потреби та обсяги, відібрані ним для покриття  виробничо-технічних витрат. При цьому спір відносно обсягів природного газу, фізично відібраного відповідачем з точок виходу з газотранспортної системи між сторонами відсутній та підтверджується  алокаціями (звітами) про поділ фактичного обсягу (об`ємів) природного газу, відібраного з точки виходу  ПАТ «Дніпрогаз», між замовниками послуги транспортування  (постачальниками). Окрім того відповідач вказує, що  для визначення коефіцієнту компенсації, при розрахунку вартості послуг балансування зокрема для оператора ГРМ необхідно   враховувати весь обсяг природного газу, отриманий оператором ГРМ у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу  приєднаним споживачам. Таким чином за період  з травня по грудень 2017  негативні баланси ПАТ «Дніпрогаз» не перевищують 5% від обсягів природного газу, фізично відібраного відповідачем з газотранспортної системи, а відтак  при розрахунку вартості послуг балансування у зазначений період має бути застосований коефіцієнт компенсації, що дорівнює одиниці. 
Щодо здійснення розрахунків  у спірний період, відповідач посилається на розрахунок позивача, доданий до позовної заяви про збільшення позовних вимог, з якого вбачається та не заперечується відповідачем, що за послуги балансування ПАТ «Дніпрогаз» розраховувалося за рахунок коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам надання пільг, субсидій та компенсацій відповідно до договору доручення, укладеного між ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз Збут»  №16477/01/201696  від 03.08.2015, оскільки вартість послуги з розподілу природного газу, яка надавалася споживачам оператором ГРМ, входила до тарифу на природний газ. Починаючи з 2018 року фінансування  сум субсидій та пільг, спожитих населенням у 2017 році, відбувалося відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм  соціального захисту населення за рахунок субвенцій  з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 №256, до якого було внесено відповідні зміни. Зазначені розрахунки регулюються бюджетним законодавством, тому є для АТ «Дніпрогаз» непередбачуваними  та такими, на які відповідач не може впливати.  Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору, в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів  державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови чи навпаки. 
В судовому засіданні оголошувалися перерви до  22.02.2020 та до 12.03.2020.
В судовому засіданні 12.03.2020 проголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних  підстав.
Судами встановлено, що 17.12.2015 між ПАТ “Укртрансгаз” (оператор) та ПАТ “Дніпрогаз” (замовник), керуючись Законом України “Про ринок природного газу” та Кодексом ГТС, було укладено договір транспортування природного газу №1512000733, відповідно до умов якого  оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п.2.1.).
Пунктом 2.2. договору передбачено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. 
Згідно п. 2.3 договору сторонами погоджено перелік послуг, які можуть бути надані замовнику, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.
Пунктами 2.5.-2.7. договору визначено, що приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу; замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі; оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
Відповідно до  п. 4.1 договору сторони визначили, що замовник, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, а також вчасно врегульовувати небаланси.
Відповідно до п.п. 7.1.-7.3. договору, вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом; оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www/utg/ua; тарифи, передбачені п. 7.1., є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.
Умовами п.п. 9.1.- 9.4 договору встановлено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу, відповідно до Кодексу в строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу; вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування = БЦГ х К х QБГ, де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1. Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця у строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті. Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів. 
Відповідно до п.11.4. договору: послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.
Пунктом 17.1. договору встановлено, що цей договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016., умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладання, а саме з 01.12.2015. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов. 
Оскільки жодна із сторін Договору не заявила про припинення його дії строк дії договору продовжено до 31.12.18.
Предметом позову в частині, переданій на новий розгляд, є вимога Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" суми основного боргу за надані послуги балансування протягом  періоду травень-грудень 2017 року у розмірі 77   938   471,86 грн., а також нарахованих на зазначену суму 3% річних у розмірі 1   007   432,78 грн., 8   936   179,04 грн. пені та 5   830   536,35 грн. втрат від інфляції. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач як оператор газотранспортної системи надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за період, у тому числі травень-грудень 2017,  про що в односторонньому порядку ним було складено відповідні акти про надання послуг балансування, а саме: 
акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.05.2017 за травень 2017 року на суму 5       469 142, 61 грн за 616,571 куб.м. (коефіцієнт компенсації -1,2)
акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 30.06.2017 за червень 2017 року на суму 5       067 627, 14 грн за 595,732 куб.м. (коефіцієнт компенсації -1,2)
акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.07.2017 за липень 2017 року на суму 5       001 134, 03 грн за 570,664 куб.м. (коефіцієнт компенсації -1,2)
акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.08.2017 за серпень 2017 року на суму 4 443 859, 18 грн за 496,024 куб.м. (коефіцієнт компенсації -1,2)
акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 30.09.2017 за вересень 2017 року на суму 5       425 279, 32 грн за 552,259 куб.м. (коефіцієнт компенсації -1,2)
акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.10.2017 за жовтень 2017 року на суму 9       245 261, 86 грн за 960,854 куб.м. (коефіцієнт компенсації -1,2)
акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 30.11.2017 за листопад 2017 року на суму 18       297 725, 78 грн за 1748,895 куб.м. (коефіцієнт компенсації -1,2)
акт надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.12.2017 за грудень 2017 року на суму 24 988 441, 94 грн за 2264,065 куб.м. (коефіцієнт компенсації -1,2).
Виявлені позивачем обсяги небалансів підтверджуються звітами про надані послуги з транспортування, звітами про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, довідками "Інформація про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених Оператором газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік" за відповідні місяці, в яких вказано обсяги природного газу, що були подані відповідачем через точки входу до газотранспортної системи та відібрані відповідачем з точок виходу з газотранспортної системи у відповідні періоди, різниця між такими поданими та відібраними обсягами природного газу, а також відсоткове вираження небалансу від загального обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, що використовується для визначення коефіцієнту компенсації для вирахування вартості послуг балансування згідно з пунктом 9.2 Договору.
Надаючи послуги балансування, позивач зробив висновок, що за період  травень-грудень 2017  відповідач, як замовник послуг транспортування за вказаний розрахунковий період відібрав з газотранспортної системи  на точці виходу  обсяг природного газу на 7   805,064 тис.куб.м більше, ніж ним було подано для транспортування на точці входу до газотранспортної системи, що складає внаслідок такого негативний баланс відповідача на загальну суму 77   938   471,86 грн., яку було розраховано із застосуванням коефіцієнту 1,2.
Листами від 15.06.2017 №1001ВИХ-17-1499/1001.14, від 14.07.2017 №1001ВИХ-17-2824/1001.14, від 15.08.2017 №1001ВИХ-17-3617, від 14.09.2017 №1001ВИХ-17-4324,  від 13.10.2017 №1001ВИХ-17-5084, від 14.11.2017 №1001ВИХ-17-5864, від 15.12.2017 №TSOBUX-17-137, ВІД 14.01.2018 №TSOBUX-18-26  позивач надіслав  відповідачу повідомлення  про надання йому послуг балансування для врегулювання наявних у нього негативних місячних небалансів за травень-грудень 2017 з поданням відповідних  актів про надання послуг балансування обсягів природного газу з розрахунками вартості до таких актів та рахунками на загальну суму 77   938   471,86 грн. 
Відповідно до пункту 9.4. договору Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.
Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуги транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (пункт 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС в редакції до 28.04.2017).
Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу (пункт 3 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС в редакції після 28.04.2017). 
Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає Замовнику послуги транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС в редакції після 28.04.2017).
Апеляційним судом встановлено, що відповідач отримав акти за період травень-грудень 2017 з незначним порушенням строків. Зазначені обставини не заперечуються відповідачем.
Проте, останній зазначає, що різниця виникла внаслідок відбору природного газу товариством з точки виходу з газотранспортної системи для власних виробничих потреб, які зазначені в алокаціях (звітах)  як «ВТВ, нормативні втрати газорозподільного підприємства» та зафіксовані у актах наданих послуг балансування за травень-грудень 2017. Відповідач не погоджується з порядком нарахування та відповідними сумами нарахування оскільки позивачем було застосовано коефіцієнт 1,2, а не 1,  що і складає різницю в розрахунках сторін, та відповідно  стало предметом спору.
Згідно з частиною 1 статті 32   та частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.
Відповідно до пункту 1 Глави 1 Розділу VІІІ Кодексу ГТС, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.
Оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19 частини 1   статті 1 Закону України "Про ринок природного газу").
Відповідно до пункту 1 Глави 3 Розділу І Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.
Пунктом 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС визначено, що небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.
Оператор ГТС при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на: даних номінацій /місячних номінацій/реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу; даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи; даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача; даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом (пункт 2 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).
Для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації (пункт 3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).
Алокацією згідно з положеннями пункту 5 глави 1 Розділу І Кодексу   ГТС (в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 28.04.2017 № 615 з 28.04.2017), є віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.
Виходячи зі змісту визначення алокації, обсяг природного газу по замовниках послуг транспортування визначається у будь-якому разі у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів).
Відповідно до положень глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.
Згідно з пунктом 8 глави 1 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.
Відповідно до пунктів 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.
При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).
Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.
Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі ІХ договору формулою, яка у тому числі визначена і в п.1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 916/1807/16.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується, що коефіцієнт компенсації слід розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат, як вважає позивач.
Апеляційний суд, здійснивши аналіз наданих сторонами розрахунків, встановив, що небаланс у спірних місяцях 2017 року віднесений позивачем на відповідача, складав менше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, а саме: за травень  – 2,08%, червень – 2,06%, липень – 2,12%, серпень 1.77%, вересень – 1,86%, жовтень – 1,79%, листопад – 1,78%, грудень  - 2,12%. Таким чином, під час здійснення розрахунку вартості послуг з балансування слід застосовувати коефіцієнт 1.
Зважаючи на вищевикладене, позивачем безпідставно проведено розрахунок послуг з балансування обсягів природного газу за травень-грудень 2017 року з урахуванням коефіцієнту компенсації 1.2, що призвело до збільшення вартості таких послуг та покладання на відповідача додаткових витрат щодо оплати послуг балансування газу у розмірі 12   989   745,32 грн.
Таким чином, з урахуванням викладеного, сума заборгованості за надані послуги балансування за період травень-грудень 2017 із застосуванням коефіцієнту компенсації 1 складає 64 948 726,54 грн.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що розрахунки з оплати послуг по балансуванню обсягів природного газу за період травень-грудень 2017, у тому числі, проводилися за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету.
Згідно з положеннями частин першої – третьої статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.
Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК Нафтогаз України та ПАТ Укртрансгаз. Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".
Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.
Аналіз змісту Порядку №20 вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
Отже, незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.
Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №904/1858/16, від 18.04.2018 у справі №906/790/16 та від 22.05.2018 у справі №926/2733/16.
Аналогічні положення викладено у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», (далі за текстом - Порядок) із змінами, внесеними   постановами Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 951   та   від 21.02.2018 № 114, яким запроваджено новий механізм фінансування субвенцій на надання пільг та житлових субсидій населенню.
Так, згідно з пунктом 4 Порядку  перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.
Положення норм наведеного вище Порядку, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, є обов`язковими для учасників розрахунків, виходячи з їх змісту строки та порядок здійснення розрахунків за поставлений природний газ визначаються саме нормами вказаного Порядку.
Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.
Отже, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
Таким чином, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.
З урахуванням викладеного, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства. (Правові висновки, викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 10.07.2019 у справі № 913/334/18, від 24.09.2019 у справі № 927/894/18).
Оплата за послуги балансування у даній справі за період 2016-2017 проводилася відповідачем, в тому числі, за рахунок коштів, виділених у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Порядком №20, а після втрати ним чинності Порядком № 256 (з урахуванням внесених до нього змін).
Відповідачем надано зведену інформацію щодо послуг балансування згідно актів складених АТ «Укртрансгаз» з якої вбачається, що оплати в травні-грудні 2017 проводилися згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, якою встановлено регулювання відносин з фінансування субвенцій. Окрім того, часткове перерахування сум у спірний період здійснювалося ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на підставі договору доручення №16477/01/201696 від 03.08.2015, укладеного між ТОВ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Відповідно до умов даного договору  ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» виконувало грошові зобов`язання АТ «Дніпрогаз», оскільки вартість послуги з розподілу природного газу, яка надавалася оператором ГРМ, входила до тарифу на природний газ. 
З наданої відповідачем інформації вбачаться, що за період травень-грудень 2017 позивачу було компенсовано суму вартості послуг балансування у загальному розмірі 64    948    726,54 грн. 
Зазначені обставини не заперечуються та не спростовуються позивачем у справі.
Проте з розрахунку позивача вбачається, що останнім, сплачені відповідачем суми  за період травень-грудень 2017 рік, було віднесено  на погашення боргу за 2016 рік та період січень-квітень 2017 року, з урахуванням донарахованих сум на підставі коригуючих актів.
Водночас заборгованість за період 2016 та початок 2017 року була предметом розгляду  у даній справі. 
Відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019, яка залишена без змін в цій частині  постановою Верховного Суду від 14.11.2019, було встановлено відсутність боргу за 2016 рік та за період січень-квітень 2017, відмовлено в стягненні заборгованості за цей період та визнано необґрунтованим нарахування суми боргу. у тому числі,  на підставі коригуючих актів.
У зв`язку з цим, у позивача відсутні підстави для зарахування  сум перерахованих за період травень-грудень 2017 на попередні періоди. 
Колегією встановлено, за період травень-грудень 2017, відповідачем було компенсовано  суму вартості послуг з балансування з застосуванням коефіцієнту 1 у загальному розмірі  64   948   726,54 грн. Окрім того, в матеріалах справи наявне платіжне доручення №16 від 22.12.2018 з призначенням  платежу «Постанова Уряду від 04.03.02 №256 (із змінами); за транспортування природного газу за 2017; договір від 17.12.2015 №1512000733» на загальну суму 9   849   662,29 грн., з якої  3   899   833,21 грн. було віднесено на остаточне погашення заборгованості вартості послуг балансування за 2017 рік. 
Оплата сум, зазначених в наданій АТ «Дніпрогаз» зведеній інформації щодо послуг балансування згідно актів складених АТ «Укртрансгаз» не ставиться позивачем під сумнів та не оспорюється. 
Таким чином компенсована позивачу сума за період травень-грудень 2017 у розмірі  64  948 726,54 грн.,  у тому числі з урахуванням суми сплаченої згідно з зазначеним платіжним дорученням, покривають повністю суму боргу, яка виникла за період за період травень-грудень 2017 з урахуванням застосування коефіцієнту компенсації 1. 
Щодо стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції, то, як вже було встановлено,  остаточний розрахунок за 2017 рік за договором транспортування природного газу №1512000733 від 17.12.2015 був проведений між сторонами в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, якою запроваджено новий механізм фінансування субвенцій на надання пільг та субсидій населенню, тобто в іншому порядку, ніж той, що був передбачений сторонами у договорі.
Затверджений постановою №256 Порядок визначає відповідно до   статті 102 Бюджетного кодексу України, зокрема, механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання).
Відповідно до пункту 8.1 Порядку, кошти на оплату пільг і субсидій за електричну енергію, природний газ, послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу, тепло-, водопостачання і водовідведення, отримані від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку, використовуються суб`єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, за цільовим призначенням з урахуванням вимог цього пункту.
Суб`єктами господарювання, які мають ліцензію на постачання природного газу, отримані кошти спрямовуються на оплату природного газу оптовим продавцям та власникам ресурсу природного газу (в тому числі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), на оплату послуг з розподілу та транспортування природного газу операторам газорозподільної системи та оператору газотранспортної системи.
Суб`єктами господарювання, які мають ліцензію на розподіл природного газу, кошти, отримані згідно з абзацами другим, сьомим, дев`ятим та чотирнадцятим цього пункту, спрямовуються на оплату природного газу оптовим продавцям та власникам ресурсу природного газу (в тому числі ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»).
Відповідно до частини 23 пункту 8-1 Порядку усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі «Призначення платежу» платіжних доручень додатково зазначають «постанова Кабінету Міністрів України від    4 березня 2002 року N256» та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок (ч. 3 п. 8-1 Порядку).
Згідно з частиною 25 пункту 8-1 Порядку, казначейство не пізніше ніж протягом наступного операційного дня після надходження платіжних доручень учасників розрахунків, передбачених цим пунктом, здійснює їх виконання.
Отже, постановою Кабінету Міністрів України №256 фактично визначено інший порядок розрахунків за поставлений природний газ, ніж передбачений сторонами в договорі.
Згідно з частиною 3   статті 6 Цивільного кодексу України   сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
При цьому положення норм постанов Кабінету Міністрів України є обов`язковими для учасників розрахунків, виходячи з їх змісту. Отже, строки та порядок здійснення розрахунків за природний газ, у тому числі за його транспортування, визначаються саме нормами наведеної постанови.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами (правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, постановах Верховного Суду від 24.07.2019р. у справі №918/553/18, від 03.04.2019 у справі №906/278/18, від 05.03.2020 у справі №926/19/19).
Врахувавши те, що розрахунок за оплату послуг балансування за період травень-грудень 2017 було здійснено за рахунок коштів, отриманих з Державного бюджету України на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню був здійснений між сторонами в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 та з дотримання встановлених цим нормативно-правовим актом строків, колегія прийшла до висновку про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу пені, трьох відсотків та інфляційних втрат в цій частині.
Колегія суддів не погоджується з доводами позивача щодо наявності суми заборгованості за період переданий на новий розгляд,  та  віднесенням сплачених відповідачем сум в рахунок погашення заборгованості за 2016 рік та початок 2017 року, оскільки як вбачається з розрахунку АТ «Укртрансгаз», сума боргу формується останнім із застосуванням коефіцієнту 1,2,  на підставі коригуючих актів, що не відповідає висновкам Центрального апеляційного господарського суду, викладеним в постанові від 01.08.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14.11.2019, в частині безпідставності складання коригуючих актів, та відповідно нарахування заборгованості на підставі цих актів, після закінчення встановленого законом відповідного періоду. А тому, зарахування позивачем сум сплачених за період травень-грудень 2017 на  попередні періоди (2016 рік - початок 2017 року) в рахунок погашення сум, які визнані безпідставними, є неправомірними. 
Окрім того висновки позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача  суми пені, 3% річних та втрат від інфляції не відповідають висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №918/553/18, від 05.03.2020 у справі №926/19/19, від 03.04.2019 у справі №906/278/18 згідно яких зазначено, що механізм перерахування  сум субвенцій в Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому   постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, фактично  визначає інший порядок  розрахунків, ніж передбачений сторонами  в договорі. Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу Держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів Державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти. 
Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.
З огляду на зазначене, позивачем не доведено порушення відповідачем установлених саме для нього строків здійснення розрахунків з позивачем, що унеможливлює застосування до нього наслідків неналежного виконання зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст.   ст.277 ГПК України   підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вважає за необхідне апеляційну скаргу, в частині переданій на новий розгляд, задовольнити.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області в частині стягнення 77 938   471,86 грн. вартості послуг балансування за період травень-грудень 2017, а також 1  007   432,78 грн. 3% річних, 8   936   179,04 грн. пені та 5   830   536,35 грн. втрат від інфляції скасувати.
На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат.
Оскільки в частині переданій на новий розгляд  апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а в іншій частині Верховним Судом залишено постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 без змін,  то витрати зі сплати судового збору за подання  касаційної скарги покладаються на позивача. 
Керуючись статтями 129,   269,   275-279, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпрогаз» на рішення Господарського  суду Дніпропетровської області від 28.03.2019  у справі №904/2732/18 в частині переданій на новий розгляд задовольнити.
Рішення Господарського  суду Дніпропетровської області від 28.03.2019  у справі №904/2732/18 в частині переданій на новий розгляд скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог АТ «Укртрансгаз» в частині стягнення з Акціонерного товариства «Дніпрогаз» 77   938   471,86 грн. суми основного боргу за надані послуги балансування протягом періоду травень-грудень 2017 року, 3% річних у розмірі 1   007   432,78 грн., 8   936   179,04 грн. пені та 5   830   536,35 грн. втрат від інфляції відмовити.
Матеріали справи № 904/2732/18 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.03.2020

Головуючий суддя                                                                                          В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                              В.О.Кузнецов

Суддя                                                                                                              А.Є. Чередко