Ухвала 
11 березня 2020 року
м. Київ
справа № 638/13521/15
провадження № 61-4145ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,  
Коротенка Є. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2017 та постанову Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 березня 2008 року у розмірі 
10 699,48 грн, яка складається з наступного: 5 239,01 грн - заборгованість за кредитом; 3 708,10 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 004,78 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; штрафи: 250,00 грн - фіксована частина; 497,59 грн - процентна складова, а також судовий збір у розмірі 243,60 грн.
В жовтні та листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 16 081,91 грн за кредитним договором № б/н від 07 березня 2008 року.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору від 07 березня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 06 жовтня 2015 року утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 16 081,91 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 
2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.  Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року в розмірі 13 236,70 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 
2017 року змінено.
Зменшено суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 07 березня 
2008 року з 13 236,70 грн до 9 309,72 грн, з яких: 5 239,01 грн - заборгованість по тілу кредиту, 3 442,03 грн - заборгованість за відсотками, 628,68 грн - заборгованість по комісії.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
01 березня 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку з касаційною скаргою в якій, просить скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2017 та постанову Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог або направити справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) -  2 102,00 грн.
Предметом позову у справі № 638/13521/15-ц є вимоги майнового характеру - стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 
16 081,91 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн). 
Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, 
№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви 
№ 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи.
ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 638/13521/15-ц.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Зазначення у постанові Харківського апеляційного суду від 28 січня 
2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2017 та постанову Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                       В. П. Курило
 
А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко