Справа № 351/1765/19 
Провадження № 22-ц/4808/597/20 
Головуючий у 1 інстанції Собко  В. М. 
Суддя-доповідач Матківський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого                Матківського Р.Й.
суддів                        Василишин Л.В., Горейко М.Д.,
секретаря                 Капущак С.В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2020 року, ухвалене суддею Собко В.М.,
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У серпні 2019 року   ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до батька ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання у розмірі 1700 гривень щомісячно.
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Снятинського районного суду від 12.09.2007 р. на його утримання присуджено стягувати з відповідача аліменти. ІНФОРМАЦІЯ_1 йому виповнилось 18 років, тому стягнення аліментів припинилося. Позивач вказував, що є інвалідом з дитинства. На даний час навчається в м. Київ на денному відділенні Київського коледжу будівництва, архітектури та дизайну на 4 курсі спеціальності «Виготовлення будівельних деталей і конструкцій », планує продовжити навчання у вищому навчальному закладі.
Посилаючись на зазначене, на підставі 199 СК України, просив стягувати з батька ОСОБА_2 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі 1700 грн. щомісячно на час навчання.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2020 року позов задоволено частково.
Присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання, у зв`язку з навчанням, у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року і до закінчення ОСОБА_1 , навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку .
Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість таку допомогу надавати, оскільки є працездатною особою, працює і має дохід. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
На дане рішення відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апелянт у скарзі зазначає, що суд першої інстанції не враховував зазначені ним у відзиві на позов обставини з посиланням на докази про те, що він не має можливості сплачувати аліменти позивачу в зв`язку з його навчанням. Зокрема, від другого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , який також потребує утримання, частково на його утриманні перебувають і батьки-пенсіонери. За перше півріччя2019 року отримав 8000 гривень прибутку з яких оплатив податки та частково погасив заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_4 . Має проблеми зі здоров`ям, тому потребує лікування і затрат певних коштів
Також, позивач не надав суду доказів про те, що потребує аліментів у зв`язку з навчанням.
Суд не врахував обставини, які підлягали обов`язковому врахуванню: його стан здоров`я, матеріальне становище, відсутність можливості надавати матеріальну допомогу позивачу.
Позивач не надав доказів того, чи проживає з матір`ю, її матеріального стану і чи має вона можливість надавати допомогу.
Із рішення не зрозуміло чи повинен він сплачувати аліменти до припинення навчання чи до досягнення сином 23 років.
Апелянт також зазначає, що судом у рішення допущено помилки: неправильно вказано його ім`я та по-батькові, суд стягнув судовий збір у розмірі 840,80 грн, тоді як мав стягнути 768,40 грн, неправильно зазначено порядок оскарження рішення.
       Фактичні обставини справи, встановлені судом 
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками останнього записано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
З свідоцтва про зміну імені вбачається, що 16.11.2018 р. позивач ОСОБА_4 змінив прізвище на « ОСОБА_6 ».
Згідно довідки від 15.07.2019 р. №439, виданої Київським коледжем будівництва, архітектури та дизайну - ОСОБА_1 , навчається на денному відділенні Київського коледжу будівництва, архітектури та дизайну, на ІV курсі, група Т41, спеціальність «Виготовлення будівельних деталей і конструкцій ». Навчається з 01.09.2016 р. за держзамовленням. Стипендію отримує. Термін закінчення навчання 30. 06. 2020 року.
Згідно рішення Снятинського районного суду від 12.09.2007 р. присуджено стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7. на утримання дітей - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньки - ОСОБА_16 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по досягненню повноліття, починаючи з 01.08.2007 р. та стягувати по 100 грн. щомісячно на утримання позивачки для лікування сина.
З довідки-розрахунку про розмір заборгованості видно, що борг по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на 01.07.2019 р. становить 64 372, 00 грн. Сплачено 36 080 грн.
З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_2 та ОСОБА_12 .
Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_13 16.10.2012 р. уклали шлюб. Після державної реєстрації « ОСОБА_14 » присвоєно прізвище « ОСОБА_15 ».
Позиція суду апеляційної інстанції
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, змінивши рішення у частині визначення розміру судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам, крім визначення розміру судового збору, відповідає.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Як зазначено вище, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частини перша, друга статті 199 СК України).
При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції вірно врахував стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатною особою, працює, має дохід.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував обставини, які підлягали обов`язковому врахуванню: його стан здоров`я, матеріальне становище, відсутність можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, колегія суддів відхиляє.
Суд вірно встановив, що позивач продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд врахував, що позивач навчається на денній формі навчання та не може самостійно себе утримувати, обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, та обгрунтовано вважав, що заявлений позов необхідно задовольнити частково та визначив розмір аліментів 1000 грн. від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 08.08.2019 року та до закінчення ним навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач займається підприємницькою діяльністю і поряд з встановленим законодавством обов`язком має матеріальну можливість сплачувати для повнолітнього сина по 1000 гривень щомісячно на період навчання.
Апелянт належними та допустимими доказами не довів, що значні кошти витрачає на своє лікування та що є утриманцем своїх батьків пенсіонерів.
Доводи апелянта, що син отримує стипендію та соціальну допомогу як інвалід третьої групи з дитинства також не можуть бути підставою для звільнення від сплати аліментів на період його навчання.
Відповідно до ст.142 ЗУ «Про професійну (професійно-технічну) освіту» №103/98 зазначено, що установлена відповідно до закону пенсія і стипендія є державною гарантією особам з інвалідністю. Тому колегія суддів вважає, що отримання цієї допомоги позивачем не може бути підставою для задоволення доводів платника аліментів для відмови у стягненні аліментів на користь неповнолітнього сина у зв`язку із навчанням.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що із рішення не зрозуміло чи повинен він сплачувати аліменти до припинення навчання чи до досягнення сином 23 років, оскільки у ст.199 СК України чітко вказано, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 
Відповідно до вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404 порядок стягнення аліментів визначається законом. Тому, питання про які зазначає апелянт у скарзі стосуються порядку виконання рішення суду.
       Що стосується доводів апелянта про те, що у рішенні неправильно вказано його ім`я та по-батькові, то така помилка не може бути підставою для скасування рішення, а є підставою для виправлення описки у порядку, визначеному ст. 269 ЦПК України. 
Аналогічно не заслуговують на увагу посилання апелянта на неправильне зазначення порядку оскарження рішення, оскільки він фактично скористався процесуальним правом на оскарження цього рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта висновки суду у вказаній частині не спростовують.
Попри те, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд стягнув судовий збір у розмірі 840,80 грн, тоді як мав стягнути 768,40 грн, саме такою була ставка судового збору на момент подання позову. 
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Отже, законом передбачено стягнення судового збору у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Позов було подано у 2019 році, однак суд при визначенні розміру судового збору помилково виходив із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2020 року.
Тому в частині визначення розміру судового збору, який стягнуто з відповідача в користь держави, судове рішення необхідно змінити, зменшивши суму судового збору з 840,80 грн до 768,40 грн.
               Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2020 року в частині визначення розміру судового збору, який стягнуто з відповідача на користь держави змінити, зменшивши суму судового збору з 840,80 грн до 768,40 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        Р.Й. Матківський
       Судді:        Л.В. Василишин
               М.Д. Горейко