ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19955/19                                        Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                     Скочок Т.О.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
28 травня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  14 січня 2020 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просило: визнати протиправним та скасувати розпорядження від 24.09.2019 №85-р «Про відмову у видачі ліцензії»; зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресами місць торгівлі: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що за результатами розгляду відповідачем заяв для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним для КАЗС, розташованих за адресами: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В, разом з доданими до них матеріалами, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено протиправне розпорядження, яким відмовлено у видачі запитуваних ліцензій, з огляду на відсутність ряду документів, які, за твердженням представника позивача, були подані разом з даними заявами у повному обсязі. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від  14 січня 2020 року позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 24.09.2019 №85-р «Про відмову у видачі ліцензії»; зобов`язано Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресами місць торгівлі: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В.
Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Торговий дім «СКФ» подано до Головного управління ДПС у Чернівецькій області заяви щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресами: м . Чернівці, вул. Руська, 248-М та м . Чернівці, вул. Калинівська, 13-В.
Згідно з п. 13 вказаних заяв, до останніх додано наступний пакет документів: (1) щодо здійснення роздрібної торгівлі за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 248-М: витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №24518897 від 21.07.2014 на 2 арк.; витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7301867952017 від 01.03.2017 на 6 арк.; договір оренди землі №9022 від 10.07.2014 на 10 арк.; договір оренди №ТДСКФ/7-2 від 11.11.2018 на 6 арк.; акт приймання-передачі основних засобів від 31.07.2016 на 2 арк.; паспорт КАЗС2-10/10-2 на 20 арк.; дозвіл №3029.19.32 від 23.07.2019 на 1 арк.; дозвіл №605.18.32 від 12.03.2018 на 1 арк.; платіжне доручення №8263 від 31.07.2019 на 1 арк.; (2) щодо здійснення роздрібної торгівлі за адресою м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В: витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83887284 від 30.03.2017 на 1 арк.; договір оренди №ТДСКФ/6-2 від 04.11.2018 на 6 арк.; акт приймання-передачі основних засобів від 01.03.2016 на 2 арк.; паспорт КАЗС2-10/10-2 на 20 арк.; дозвіл №3029.19.32 від 23.07.2019 на 1 арк.; дозвіл №605.18.32 від 12.03.2018 на 1 арк.; платіжне доручення №8264 від 31.07.2019 на 1 арк.
За результатами розгляду вказаних заяв та доданих до них матеріалів Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено розпорядження від 24.09.2019 №85-р «Про відмову у видачі ліцензій», яким Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів зобов`язано забезпечити у порядку, передбаченому чинним законодавством, виконання процедури відмови у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Торговий дім «СКФ» адреси місць торгівлі пальним: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В, у зв`язку з порушенням наступних вимог:
-          ч. 40 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (не надано документи, що підтверджують право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, стосовно заявника ТОВ «Торговий дім «СКФ»);
-          абз. 3 ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (не надано акти вводу в експлуатацію об`єкта або акти готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікати про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним (з урахуванням вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»). 
Вважаючи вказане розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).
У силу ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років (ч. 29 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).
Приписами ч.ч. 31-33 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. 
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
У силу ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник (ч. 39 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).
У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта (ч. 40 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).
Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа, або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла (ч. 43 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства (ч. 44 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).
Зі змісту оскаржуваного розпорядження вбачається, що підставою для відмови у видачі запитуваних ліцензій слугували висновки відповідача щодо не надання позивачем ряду документів, а саме: документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, стосовно заявника ТОВ «Торговий дім «СКФ»; актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним (з урахуванням вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).
У той же час, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що із заявами щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресами: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В ТОВ «Торговий дім «СКФ» надано копії наступних договорів: від 11.11.2018 №ТДСКФ/7-2, укладеного між ТОВ «Вест Буковина» (орендодавець) та ТОВ «Торговий дім «СКФ» (орендар), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає за двостороннім актом у строкове платне користування бетонований майданчик загальною площею 240 м.кв на стоянці автотранспорту, який знаходиться у власності орендодавця та розташований за адресою: м . Чернівці, вул. Руська, 248-М, для самостійного використання, відповідно до мети, зазначеній у п. 2 цього договору (розміщення та експлуатація контейнерної автозаправної станції (КАЗС), та зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі; від 04.11.2018 № ТДСКФ/6-2, укладеного між МПП «Кордо» (орендодавець) та ТОВ «Торговий дім «СКФ» (орендар), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає за двостороннім актом у строкове платне користування бетонований майданчик загальною площею 240 м. кв на стоянці автотранспорту, який знаходиться у власності орендодавця та розташований за адресою: м. Чернівці, вул. вул. Калинівська, 13-В, для самостійного використання, відповідно до мети, зазначеній у п. 2 цього договору (розміщення та експлуатація контейнерної автозаправної станції (КАЗС), та зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.
На підтвердження реалізації вказаних договорів у матеріалах справи містяться копії актів прийому-передачі бетонованих майданчиків від 11.11.2018 та від 04.11.2018 відповідно. 
Також, на підтвердження прав орендодавців - ТОВ «Вест Буковина» та МПП «Кордо» - на вказані земельній ділянки, позивачем до заяв щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним додано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №24518897 від 21.07.2014, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7301867952017 від 01.03.2017, договір оренди землі №9022 від 10.07.2014, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83887284 від 30.03.2017.
З огляду на викладене, слід зазначити, що у силу ч.ч. 1 та 2 ст. 796 Цивільного кодексу України, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.
Таким чином, виходячи з викладених законодавчих положень, у результаті отримання права найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. При цьому, окремо укладати договір оренди земельної ділянки у такому разі потреба відсутня. 
Відтак, у межах спірних правовідносин ТОВ «Торговий дім «СКФ» набуло право користування земельними ділянками, розміщеними під об`єктами оренди, визначені умовами договорів від 11.11.2018 №ТДСКФ/7-2 та від 04.11.2018 № ТДСКФ/6-2, у силу положень силу ч.ч. 1 та 2 ст. 796 Цивільного кодексу України, незважаючи на відсутність окремо укладених договорів оренди відповідних земельних ділянок. Протилежного суду під час розгляду справи належними та допустимими доказами не доведено. 
Як наслідок, твердження відповідача про не надання позивачем документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, стосовно заявника ТОВ «Торговий дім «СКФ», спростовано наявними у матеріалах справи доказами, з урахуванням фактичних обставин даної справи.
Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність письмової згоди орендодавця (Чернівецької міської ради) стосовно передачі ТОВ «Вест Буковина» у користування ТОВ «Торговий дім «СКФ» земельної ділянки не свідчить про фактичне не передання позивачу вказаної земельної ділянки у користування. Крім того, доказів того, що вказаний договір від 11.11.2018 №ТДСКФ/7-2, укладений між ТОВ «Вест Буковина» та ТОВ «Торговий дім «СКФ», визнано недійсним у встановленому порядку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано, а з матеріалів справи не вбачається. 
Щодо висновків відповідача про не надання позивачем актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним (з урахуванням вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»), колегія суддів звертає увагу на наступне.
За твердженням представника позивача, а також з доданих до заяв щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним матеріалів вбачається, що роздрібний продаж пального за вказаними адресами відбуватиметься за допомогою контейнерної автозаправної станції (КАЗС). 
Так, у наданому представником позивача висновку експертного дослідження від 06.09.2019 вказано про те, що встановлені автозаправні станції контейнерного типу є пересувним виробом заводського виготовлення, що встановлюється без фундаменту, отже, не є об`єктом нерухомості, оскільки нерухомим майном (нерухомістю) є земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов`язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна. КАЗС є рухомим майном, тобто матеріальним об`єктом, який може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди. Щодо експлуатації КАЗС експертом у висновку зазначено, що вказівки щодо умов проведення монтаж та експлуатації контейнерної автозаправної станції, викладені у розділі 6 ТУ У 45.6-33290985-003:2010. Паспорт контейнерної автозаправної станції КАЗС 2-10/10-2 є документом, який дозволяє експлуатувати КАЗС, але не є вичерпним серед переліку документів, що дозволяють використовувати їх у комерційних цілях. 
В якості спростування висновків відповідача щодо не надання вказаних вище документів, представником позивача наголошено, що до заяв щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Торговий дім «СКФ» надано ряд документів, а саме: акт приймання-передачі основних засобів від 31.07.2016, акт приймання-передачі основних засобів від 01.03.2016, паспорт КАЗС2-10/10-2, дозвіл №3029.19.32 від 23.07.2019, дозвіл №605.18.32 від 12.03.2018, копії яких наявні у матеріалах справи. 
Водночас, в обґрунтування правомірності власної правової позиції представником відповідача вказано, що надані ТОВ «Торговий дім «СКФ» акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів не є аналогічними або взаємозамінними документами поряд із тими, що визначено абз. 2 ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Натомість, колегія суддів звертає увагу, що приписи наведеного абзацу ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не містять виключного переліку документів, необхідних для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Разом з тим, відповідач, у межах спірних правовідносин, обмежився лише запереченням щодо можливого застосування актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, як належних документів, без врахування інших наданих ТОВ «Торговий дім «СКФ» документів (паспорту КАЗС2-10/10-2, дозволу №3029.19.32 від 23.07.2019 та дозволу №605.18.32 від 12.03.2018), а також не вказавши який саме документ підлягає поданню, з урахуванням особливостей спірних правовідносин.
Надаючи оцінку оскаржуваному розпорядженню, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.
Зокрема, у п. п. 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України) заява №29979/04 проаналізовано поняття «належне урядування».
Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Виходячи з викладеного, а також встановлених обставин даної справи, суд дійшов до висновку про те, що оскаржуване розпорядження винесено відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також без дотримання принципу «належного урядування».
Як наслідок, оскаржуване розпорядження від 24.09.2019 №85-р «Про відмову у видачі ліцензії» є протиправним та підлягає скасуванню, а Головне управління ДПС у Чернівецькій області, з урахуванням встановлених судом обставин справи та вищенаведених висновків суду, слід зобов`язати видати ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресами місць торгівлі: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень  та  у спосіб, що визначені  Конституцією  та  законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод  та  інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.
Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.    
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  14 січня 2020 року - без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк                    
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,
                                                                                          М.І. Кобаль