ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7765/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року (суддя Боженко Н.В.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» 
до Київської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Інженерні Світлотехнічні Технології» у серпні 2019 року звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів: № UA100000/2019/000145/2 від 29.05.2019 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100030/2019/00267 від 29.05.2019; № UA100030/2019/000146/2 від 30.05.2019 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100030/2019/00268 від 30.05.2019; № UA100000/2019/000149/2 від 31.05.2019 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100030/2019/00271 від 31.05.2019; № UA100030/2019/000089/2 від 04.06.2019 з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100030/2019/00275 від 04.06.2019.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ  «Інженерні Світлотехнічні Технології» (покупець) та іноземною компанією DERNEK GROUP CO., LTD, China, (постачальник) 04 червня 2018 року укладено зовнішньоекономічний контракт № 301, а також Додаткові угоди № 1 від 07.09.2018 та № 2 від 18.09.2018, за умовами яких покупець замовляє, а постачальник, який є виробником товарів товари ТМ Lezard, Lux-ray, Lexman постачає товар на умовах договору. В рамках договору постачальник також постачає товар невласного виробництва. Товари торговельних марок Lezard, Lux-ray, Lexman виробляються на потужностях фабрики Дунгуань Лезард Електрікал Ко. Лтд. Оплата товару покупцем за договором здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця. В ціну товару включені вартість тари та упаковки. Умови поставки можуть бути змінені за угодою сторін та вказуються у рахунках фактурах на відповідну партію товару. 
На виконання вказаного контракту постачальник у травні-червні 2019 року поставив  ТОВ  «Інженерні Світлотехнічні Технології» товари торгівельних марок Lezard, Lemanso, Luxel, Wega. 
ТОВ «Інженерні Світлотехнічні Технології» до митного поста «Західний» було надано наступні ВМД: № UA100030/2019/403194 (освітлювальні електричні прилади для внутрішнього освітлення приміщень (ступінь пило-, вологозахисту ІР20) закріплюються на стелі, виготовленні з полімерних матеріалів, з металевими елементами потужність 36 Вт: світильник світлодіодний арт. CLRR-36 – 1002 шт., арт. LHB-43C – 1000 шт., блоки живлення зі шнуром 1,5 м для настільних світильників – 60 шт., настільний електричний світлодіодний світильник ар. TL-01W – 3200 шт., арт. TL-01B – 2800 шт., арт. TL-04W – 2000 шт. у комплекті з мережевим адаптером зі шнуром 1,5 м.  Торговельна марка Luxel); № UA100030/2019/403239 (апаратура для приєднання до електричиних кіл, для напруги 220-240 Вт, не для коаксіальних кабелів та друкованих схем, в асортименті, апаратура для комунікацій електричних кіл (механічна), ізольовані електричні провідники із з`єднувальними деталями, Торговельна марка Luxel, Wega), № UA100030/2019/403307 (електричні освітлювальні прилади для освітлення приміщень, закріплюються на стелі, стіні,, виготовленні з комбінованих матеріалів, для напруги 220 В, джерело світла – світлоди, потужність 3-24 Вт- панелі світлодіодні, в асортименті 46520 шт., Торговельна марка Lezard), № UA100030/2019/403501 (світлодіодні електричні лампи для напруги 220 В, в асортименті  - 251400 шт. Торговельна марка Lemanso).
Згідно з графою 44 ВМД для здійснення митного оформлення товару ТОВ «Інженерні Світлотехнічні Технології» разом з МД № UA100030/2019/403194 було надано: пакувальний лист № 54 від 15.04.2019, рахунок-проформу № 54 від 15.04.2019, інвойс № 54 від 15.04.2019, коносамент № MRFB19042096A від 24.04.2019, автотранспортну накладну № 2413 від 28.05.2019, декларацію про походження товару № 54 від 15.04.2019, банківський платіжний документ № 71 від 15.03.2019, висновок про вартісні характеристики товару № ГО-1253 від 29.05.2019, комерційну пропозицію б/н від 09.04.2019, страховий поліс від 23.04.2019, контракт № 301 від 04.06.2018 та доповнення до контракту № 1 від 07.09.2018 та № 2 від 18.09.2018.  
З МД № UA100030/2019/403239: пакувальний лист № 53 від 12.04.2019, рахунок-проформу № 53 від 12.04.2019, інвойс № 53 від 12.04.2019, коносамент № MRFB19041764 від 21.04.2019, автотранспортну накладну № 24442 від 29.05.2019, декларацію про походження товару № 53 від 12.04.2019, банківський платіжний документ № 71 від 15.03.2019, висновок про вартісні характеристики товару № ГО-1253 від 30.05.2019, комерційну пропозицію б/н від 04.04.2019, страховий поліс від 19.04.2019, контракт № 301 від 04.06.2018 та доповнення до контракту № 1 від 07.09.2018 та № 2 від 18.09.2018.
З МД № UA100030/2019/403307: пакувальний лист № 55 від 24.04.2019, рахунок-проформу № 55 від 24.04.2019, інвойс № 55 від 24.04.2019, коносамент № NBPIFOS02419 від 01.05.2019, автотранспортну накладну № 0866 від 30.05.2019, декларацію про походження товару № 55 від 24.04.2019, банківський платіжний документ № 71 від 15.03.2019, висновок про вартісні характеристики товару № ГО-1272 від 31.05.2019, комерційну пропозицію б/н від 17.04.2019, страховий поліс від 30.04.2019, контракт № 301 від 04.06.2018 та доповнення до контракту № 1 від 07.09.2018 та № 2 від 18.09.2018. 
З МД № UA100030/2019/403501: пакувальний лист № 56 від 24.04.2019, рахунок-проформу № 56 від 24.04.2019, інвойс № 56 від 24.04.2019, коносамент № MRFB19042292 від 28.04.2019, автотранспортну накладну № 2975 від 31.05.2019, декларацію про походження товару № 56 від 24.04.2019, банківський платіжний документ № 71 від 15.03.2019, висновок про вартісні характеристики товару № ГО-1282 від 04.06.2019, комерційну пропозицію б/н від 16.04.2019, страховий поліс від 26.04.2019, контракт № 301 від 04.06.2018 та доповнення до контракту № 1 від 07.09.2018 та № 2 від 18.09.2018
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до вантажних митних декларацій, митний орган дійшов висновку, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підтягає сплаті за оцінювані товари. А саме:  в інвойсах та контракті не зазначено умови оплати за товар; до митного оформлення подано платіжне доручення в іноземній валюті № 71 від 15.03.2019  на суму 91000 USD, в призначенні платежу якого вказано «оплата по контракту від 04.06.2018 № 301», проте в контракті не зазначено загальну суму контракту, а суми, зазначені в інвойсах, є відмінними від суми, зазначеної в платіжному дорученні, а також вказане платіжне доручення не містить відміток банку (підпис посадової особи банку та печатку банку) щодо виконання; відповідно до пункту 3.8 контракту від 04.06.2018 № 301 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсів товар поставляється на умовах CIF - Odessa, при цьому до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування товарів до названого порту призначення; декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товарів до названого порту призначення, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Стосовно ВМД № UA100030/2019/403307 митний орган також зазначив, що декларантом в графі 44 зазначено, що компанія DERNEK GROUP СО. LTD є виробником товару, тоді як відповідно до пункту 2.4 контракту виробником товару є фабрика DONGGUAN LEZARD ELECTRICAL CO. LTD.  
З огляду на встановлені обставини, відповідно до ч. 3  ст. 53 Митного кодексу України декларанту по кожній декларації було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - контракт між компаніями DERNEK GROUP СО. LTD та DONGGUAN LEZARD ELECTRICAL CO. LTD;  рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) - рахунок компанії DONGGUAN LEZARD ELECTRICAL CO. LTD; виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару - компанії DONGGUAN LEZARD ELECTRICAL CO. LTD; копію митної декларації країни відправлення; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант повідомив митний орган про відмову у поданні додаткових документів. 
Відповідачем прийнято рішення № UA100000/2019/000145/2 від 29.05.2019, № UA100030/2019/000146/2 від 30.05.2019, № UA100000/2019/000149/2 від 31.05.2019, № UA100030/2019/000089/2 від 04.06.2019, згідно з якими проведено коригування митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості та сформовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100030/2019/00267 від 29.05.2019, № UA100030/2019/00268 від 30.05.2019, № UA100030/2019/00271 від 31.05.2019, № UA100030/2019/00275 від 04.06.2019.
                              Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваних рішень про визначення митної вартості товарів, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
                              Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу
                              Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
                              У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
                              Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
                              У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
                              Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
                              Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
                              Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
                              Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
                              Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
                              Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
                              Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
                              Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
                              Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
                       Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
                      За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
                       Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
                              Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
                              Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
                              З аналізу поданих позивачем документів на підтвердження заявленої митної вартості товару вбачається, що поставка товару відбулася відповідно до інвойсу № 54 від 15.04.2019  на суму 15513,14 USD, інвойсу № 53 від 12.04.2019 на суму 37305,00 USD; інвойсу № 55 від 24.04.2019 на суму 31910,50 USD, інвойсу № 56 від 24.04.2019 на суму 32934, 00 USD.
                              Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті № 71 від 15.03.2019 здійснено оплату поставленого товару на суму 91000,00 доларів США. При цьому суд зазначає, що банківські реквізити, зазначені в платіжному дорученні, в повній мірі кореспондуються з реквізитами, зазначеними у контракті № 301 від 04.06.2018. Також вказане платіжне доручення містить призначення платежу, а саме, сплата коштів за контрактом № 301 від 04.06.2018.
Митний орган в спірних рішеннях та в апеляційній скарзі зазначає, що в інвойсах та контракті не зазначено умови оплати за товар, контракт не містить загальну суму контракту, а надане платіжне доручення не містить відміток банку (підпис посадової особи банку та печатку банку) щодо виконання.
Спростовуючи доводи митного органу, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 2.2. контракту № 301 від 04.06.2018 назва товару, кількість та ціна зазначаються у рахунках на кожну партію товару відповідно. Згідно з п. 3.1 контракту загальна сума договору складається з суми усіх рахунків за цим договором. 
Суд зазначає, що контрактом не визначено спеціальні умови оплати за товар, разом з тим,  умови оплати товару не стосуються складових ціни товару, а тому такі умови взагалі не можуть лягти в основу висновків митного органу під час процедур митного контролю щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару.
Посилання апелянта, що сплачена згідно з платіжним дорученням сума не кореспондується з сумою в інвойсах (сума інвойсів є більшою), не є обґрунтованою, адже за умовами договору, ціна товару зазначається саме у рахунках, при цьому митна вартість товару визначена позивачем виходячи із сум, зазначених в інвойсах, які є більшими, що не може свідчити про заниження декларантом митної вартості товару та, як наслідок, заниження митних платежів.
Також підставою для прийняття спірних рішень стали висновки митного органу, що до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування, зазначено лише про включення вартості тари та упаковки, при цьому декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІP витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару в місце призначення.
В частині вказаних висновків, суд апеляційної інстанції зазначає, що Інкотермс-2010 CIF («вартість, страхування, фрахт») означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.
Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Термін CIF зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.
          Таким чином, поставка товару на умовах CIF зобов`язує продавця оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, забезпечити страхування на користь покупця та забезпечити здійснення митного оформлення товару для експорту.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ціна товару, яка вказана в інвойсах, вже включає в себе вартість товару з урахуванням витрат на транспортування та страхування товару, а також упаковки та тари відповідно до п. 3.8 Контракту № 301 від 04.06.2018.
Стосовно зазначення декларантом в графі 44 ВМД № UA100030/2019/403307 виробником товару компанію DERNEK GROUP СО. LTD, тоді як відповідно до пункту 2.4 контракту виробником товару є фабрика DONGGUAN LEZARD ELECTRICAL CO. LTD, колегія суддів зазначає, що вказана обставина жодним чином не впливає на числові значення митної вартості товару. 
Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 2.1. Контракту № 301 від 04.06.2018 постачальник є виробником товарів ТМ Lezard, Lux-ray, Lexman, які виробляються на потужностях фабрики DONGGUAN LEZARD ELECTRICAL CO. LTD (п. 2.4 Контракту зі змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 18.09.2018).
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим рішення митного органу про коригування митної вартості товару та картки відмови не можуть вважатися обґрунтованими і правомірними.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують,  підстави для скасування судового рішення відсутні.
                               
                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
                              Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  14 листопада 2019 року в адміністративній справі № 160/7765/19 залишити без змін. 
                              Постанова суду набирає законної сили з 05 травня 2020 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 05 травня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров