ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 р.	Справа № 480/4078/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калитки О. М.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, мысце складання м. Суми, повний текст складено 11.12.18 року по справі № 480/4078/18
за позовом       ОСОБА_1  
до      Голови Апеляційного суду Сумської області Литовченко Наталії Олексіївни              
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, яким просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача Голови Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н.О. щодо ненадання інформації на питання 1, 2 його заяви № 585 від 18.09.2018 року;
- зобов`язати відповідача надати інформацію на питання 1,2 заяви № 585 від 18.09.2018 року, а саме:
а) з`ясувати і повідомити причини, за яких зазначена особа з ознаками чоловічої статі, одягнена в суддівську мантію та називає себе суддею Хвостик С.Г., відмовляється пред`являти посвідчення судді працівникам поліції та учасникам судового процесу;
б) повідомити, з посиланням на статті законів, що потрібно зробити, щоб суддя пред`явив посвідчення судді учаснику процесу та поліції.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 18.09.2018 року звернувся до відповідача з заявою № 585 з наступним текстом: 
04 вересня 2018 року перед початком судового засідання по справі №580/789/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Будьмо разом", чоловік в мантії, який називав себе суддею Хвостик С.Г., на вимогу позивача відповідно до ст. 34, 40 Конституції України та ст. 10 Конвенції з прав людини, відмовився пред`явити посвідчення судді. Зазначений чоловік також відмовився пред`явити посвідчення особи працівникам поліції, які намагались встановити особу чоловіка, який ходить по приміщенню суду в мантії. Зважаючи на викладене просив:
1. З`ясувати і повідомити причини, за яких зазначена особа з ознаками чоловічої статі, одягнена в суддівську мантію відмовляється пред`являти посвідчення судді працівникам поліції та учасникам судового процесу, адже позивач не може довірити розгляд справи невідомій особі в мантії.
2. Повідомити, з посиланням на статті законів, навіщо суддям видається посвідчення судді, та що потрібно зробити, щоб суддя його пред`явив учаснику процесу та поліції.
Позивач вважає, що інформація, що мається в листі за підписом відповідача від 24.09.2018 року за № К-27/18 не містить відповідей на поставлені питання, викладені в заяві № 585, у зв`язку з чим позивач вважає, що його право на інформацію було обмежено відповідачем, мотивоване рішення про відмову в наданні інформації (відповіді на питання заяви № 585) відповідач не надав та не роз`яснив порядок оскарження його відповіді (рішення, дій, бездіяльності).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року в задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.   
Судове рішення вмотивовано висновком суду про те, що під час розгляду заяви позивача № 585 відповідачем надано повну та змістовну відповідь на поставлені питання, не допущено порушень законодавства, які б призвели до порушення чи обмеження права позивача на інформацію, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказував, що текст листа відповідача не містить відповіді на поставлені позивачем питання, а висновки суду про надання повної відповіді на звернення не відповідають дійсним обставинам справи, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно  допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень ( ч. 1 ст. 2 КАС України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
На підставі матеріалів справи та пояснень сторін суд встановив такі обставини:
18.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до керівника Апеляційного суду Сумської області № 585 (а.с.14), в якій просив:
1. З`ясувати і повідомити причини, за яких зазначена особа з ознаками чоловічої статі, одягнена в суддівську мантію відмовляється пред`являти посвідчення судді працівникам поліції та учасникам судового процесу, адже позивач не може довірити розгляд справи невідомій особі в мантії.
2. Повідомити, з посиланням на статті законів, навіщо суддям видається посвідчення судді, та що потрібно зробити, щоб суддя його пред`явив учаснику процесу та поліції.
На вказану заяву, за підписом Голови Апеляційного адміністративного суду Литовченко Н.О., надано відповідь від 24.09.2018 року № К-27/18 (а.с.5), в якій повідомлено, що відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Згідно з ч. 1 ст.51 зазначеного Закону судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України. Положення про порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчень суддів, суддів, яких призначено на адміністративні посади, суддів у відставці, народних засідателів та присяжних, затверджене Рішенням ради суддів України від 25.04.2014 року № 23, визначає порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчення судді, яке є офіційним документом, що засвідчує займану посаду особи, якій його видано, та підтверджує повноваження власника посвідчення, встановлені Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Дане Положення не надає права учасникам процесу вимагати від головуючого судді в судовому процесі пред`являти посвідчення судді для підтвердження своїх повноважень. Не передбачено таке право і нормами ЦПК України. Одночасно у листі зазначено, що якщо у сторони виникають сумніви стосовно наявності у судді права здійснювати правосуддя, вона не позбавлена можливості звернутися до суду з запитом про надання інформації щодо прийняття суддею присяги та про зарахування його до штату відповідного суду.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
3гідно ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чинним і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду; якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення; у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Порядок розгляду скарг визначено ст. 16 Закону № 393/96-ВР, відповідно до якої скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. 
Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, організацій і підприємств особисто.   
Статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Згідно із частиною першою ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну посаду судді в одному із судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Особа, вперше призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення Присяги судді (ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Суддя здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком. Зразки мантії та нагрудного знака затверджуються Радою суддів України, згідно зі ст. 16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Статтею 51 Закону передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою судців України. Посвідчення судді, голови суду, заступника голови суду, судді у відставці підписує Президент. Виходячи з вищезазначеного для набуття статусу судді особа, призначена суддею відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус судців», повинна скласти присягу судді та зайняти штатну суддівську посаду в одному із судів України. 
Таким чином, посвідчення судді слугує для того, щоб за необхідності підтверджувати повноваження його власника у ситуаціях, не пов`язаних зі здійсненням правосуддя, коли суддя не перебуває в мантії та з нагрудним знаком. У разі виникнення сумнівів стосовно того, що особа має право здійснювати правосуддя, громадяни, у тому числі і поліцейські, мають право звернутися із запитом до відповідного суду про надання інформації щодо прийняття суддею присяги та про зарахування судді до штату відповідного суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримана позивачем за результатами розгляду скарги останнього відповідь відповідає критеріям об`єктивного та всебічного розгляду скарги, що передбачено ст. 19 Закону № 393/96-ВР.
З наведених підстав, колегія суддів дійшла висновку, що викладені в апеляційній скарзі  доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи апеляційним судом, тому підстави для скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року відсутні.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі № 480/4078/18  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Калитка	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  01.04.2020 року