ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1336/20  Номер провадження 33/814/464/20	Головуючий у 1-й інстанції Шиян В.М.  Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року 	м. Полтава  	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., 
за участі: 
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 22 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в :
      Цією постановою            	  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , 	

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 150 годин.
              Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420, 40 грн. в дохід держави. 
Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що за період з 16.01.2009 року по 11.03.2020 року, здійснив несплату аліментів на утримання дитини, відповідно до виконавчого листа №2-1040/09 від 03.11.2009 року, виданого Київським районним судом м.Полтава, що призвело до утворення заборгованості, сукупний розмір якої становить 127 222, 06 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання. Своїми умисними діями  ОСОБА_1  скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КпАП України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений не був. Розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 , що свідчить про неповноту судового розгляду.
Крім того, суддею не взято до уваги, що ОСОБА_1 є багатодітним батьком, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. При цьому, зазначена сума заборгованості зі сплати аліментів є невірною. 
Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.
Висновок судді про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КпАП України, є правильним, ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.
Диспозиція ч.1 ст.183-1 КпАП України передбачає відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 факту несплати аліментів понад шість місяців не заперечує, однак зазначає, що в період до 2013 року аліменти сплачував регулярно. На даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Крім того, є багатодітним батьком, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Винуватість ОСОБА_1 повністю підтверджується такими доказами.
Київським ВДВС Полтавського МУЮ ГТУЮ у Полтавській області, на підставі виконавчого листа №2-1040/09, виданого 03.11.2009 року Київським районним судом м.Полтава, відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання ОСОБА_3 , 2003 року народження, починаючи з 16.01.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до розрахунку, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, в період з 16.01.2009 року по 11.03.2020 року, становить 127 222, 06 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані. 
Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1КпАП України, є повністю доведеною.
Факти знаходження ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та, як наслідок, виплати аліментів на утримання дитини. 
       Документів, на підтвердження невідповідності сум заборгованості з несплати аліментів та того факту, що сукупний розмір заборгованості не перевищує суми відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання, апелянтом не надано, а тому такі доводи є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Враховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст. 247, 284, 294 КпАП України, -
       
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 22 квітня 2020 року щодо нього – без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
  Суддя                                                                            Л.В. Нізельковська