Ухвала        
 
27 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 753/5153/18
провадження № 61-4642ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
06 березня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
У квітні 2020 року виконання ухвали Верховного Суду від 31 березня 2020 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу зі змінами.

Аналіз змісту касаційної скарги зі змінами свідчить, що ОСОБА_1 просить: розглянути позов; скасувати ухвалу Верховного Суду від 31 березня 2020 року, скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року, прийняти рішення щодо розірвання у судовому порядку кредиту між сторонами, як незаконно оформлений та прийнятий. 
 
Ухвалою Верховного суду від 27 квітня 2020 року у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року та ухвали Верховного Суду від 31 березня 2020 року відмовлено.
 
У частині першій статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
 
У частині четвертій статті 406 ЦПК України закріплено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
 
Окрім цього, у пункті 1 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу. Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що позов пред`явлено до ОСОБА_1 . Однак, копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка додана ОСОБА_1 до касаційної скарги, видана на ім`я « ОСОБА_2 »
 
З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно:
конкретизувати прохальну частину касаційної скарги щодо ухвали Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року, та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статей 406, 409 ЦПК України;
зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при постановленні ухвали Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року;
конкретизувати прізвище особи, яка подає касаційну скаргу: « ОСОБА_1 » чи « ОСОБА_2 »
надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього  Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року залишити без руху.
 
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. І. Крат