ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/801/19  Номер провадження 22-ц/814/756/20	Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:     Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Ачкасовій О.Н.  

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 –адвоката Хворост Дарії Михайлівни

на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Поповим М.С., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом ТОВ Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:        
У квітні 2019 року ТОВ Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 19.10.2017 року між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №532045, згідно якого товариство надало відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 4 000 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у строки та в порядку, встановленому кредитним договором, з кінцевим строком повернення не пізніше 17.11.2007 р., процентна ставка становить 2% в день 9п. 5.3.). Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 04.04.2019 склала 44 560,00 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 4 000 грн., пені – 12 800 грн., заборгованості по відсотках, нарахованих компанією -27 760,00 грн. 19.04.2018 р. ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №20180419-К. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати.                                                    

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.   
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором №532045 від 19.10.2017 року в розмірі 44 560,00 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 4 000,00 грн., пені – 12 800,00 грн, заборгованості по відсотках, нарахованих компанією -27 760,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-капітал» суму сплаченого судового збору, що складає 1921,10 грн. 

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач свого обов`язку належним чином не виконала своєчасно у порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернула. Заборгованість відповідача перед  відповідачем складає 44 560,00 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 4 000 грн., пені – 12 800 грн., заборгованості по відсоткам, нарахованих компанією -27 760,00 грн. , тому у відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1  – адвокат Хворост Д.М. просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись напорушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, просить стягнути з позивача понесені судові витрати у вигляді вартості правові допомоги у розмірі 5 150 грн., сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 881,65 грн., за розгляд заяви про перегляд заочного рішення – 384,20 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано відсутність доказів на підтвердження отримання позики, відсутність доказів направлення вимоги про повернення коштів, стягнуто заборгованість поза строком дії договору, стягнуто заборгованість без врахування факту прострочення кредитора, зокрема вказує, що  матеріали справи не містять доказів про отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 4 000 грн., наданий позивачем акт про видачу грошових коштів від 19.10.2017 р. не є належним доказом, т.я. Підпис клієнта стоїть вище за рядок, в якому зазначена сума отриманих коштів, а відтак, відповідач не підписувалася під даним твердженням про отримання коштів, тому висновок суду першої інстанції в цій частині є помилковим. Далі відповідач зазначає, що починаючи з 2017 р. їй постійно телефонують невідомі особи, які вимагають сплатити різні суми, вона неодноразово  зверталася до ТОВ «Компаньйон Фінанс» з вимогою про надання їй належним чином засвідченої копії кредитного договору, але вона її не отримала, 07.05.2018 р. їй направлена відповідь, в якій вказано, що право вимоги відступлене ТОВ Фінансова компанія «Кредит-капітал» проте, сам договір не було надано. Копії повідомлень-вимог від 19.04.2018 р. та від 03.04.2019 р., які маються у матеріалах справи, не направлялися відповідачу, докази направлення відсутні, немає доказів, що вони підписані особою, яка має право вчиняти такі дії від імені позивача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Строк дії договору визначений періодом з 9.10.2017 р. по 02.11.2017 р., отже, з 02.11.2017 р. позивач не має право нараховувати відсотки за користування позикою, у розмірі, визначеному договором, така ж правова позиція висловлена у ряді постанов Верховного Суду. Також договором не встановлено розмір процентів та пені після спливу строку його дії, а тому їх нарахування після 02.11.2017 р. у розмірі, визначеному договором, є протиправним. Відповідно до розрахунку заборгованості, то штрафні санкції нараховано з 19.04.2018 р. по 02.04.2019 р. за формулою, що тіло кредиту х2%, то має вийти 80=2%х4000, позивач не вказав, а суд не встановив, за який період часу нарахована сума пені та не перевірив, чи не сплинув строк позовної давності за вимогами про стягнення пені. Відсотки за розрахунком нараховано за період з 21.04.2018 р. по 02.04.2019 р. у розмірі 2% в день, що є більшим, ніж облікова ставка НБУ. Крім цього, свої вимоги позивач не обгрунтовує положеннями ст. 1048 ЦК України, яка визначає відсотки на рівні ставки НБУ, а наполягає на відсотках, встановлених у договорі, позивач не заявляє вимоги, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок заборгованості підписано особою, відносно якої відсутня інформація у матеріалах справи, як уповноваженої особи представника позивача та особи, яка має право підпису. Відповідач не була належним чином повідомлена судом першої інстанції про час і дату розгляду справи, оскільки на сайті судової влади відсутнє повідомлення відносно неї, як про це вказано у рішення суду, що є порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-капітал»просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду від 02.03.2020 р. у відповідності до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 18.03.2020 р. 

      Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

     Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір №532045 від 19.10.2017, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000 грн. з кінцевим терміном погашення не пізніше 17.11.2017 (а.с. 7-8). 
ТОВ «Компаньйон Фінанс» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-капітал» згідно договору від 19.04.2018 (а.с. 11-17), зокрема, і по договору №532045 від 19.10.2017 р.                                                
Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти.    
Відповідач свого обов`язку належним чином не виконала, своєчасно у порядку, передбаченому договором, кредитні кошти у повному обсязі не повернула.                                                                                                      
Заборгованість відповідача перед банком складає 44 560,00 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 4 000 грн., пені – 12 800 грн., заборгованості по відсотках, нарахованих компанією -27 760,00 грн. (а.с. 29-34).     

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення пені – 12 800 грн., заборгованості по відсотках, нарахованих компанією - 27 760 грн. з наступних підстав. 
Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 560,00 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 4 000 грн., пені – 12 800 грн., заборгованості по відсотках, нарахованих компанією -27 760,00 грн.
Згідно п. 5. договору визначено строк його дії – з 19.10.2017 р. по 02.11.2017 р.
Згідно п. 7 договору, яким передбачено графік платежів, то датою платежу є 02.11.2017 р., період користування (дні) – 15, сума основного боргу – 4 000 грн., сума процентів – 1200 грн., разова комісія – 50,00 грн.
Ухвалюючи судове рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує умов кредитного договору №532045 від 19.10.2017 р., добровільно не сплачує визначені договором платежі. 
На підтвердження вимог позивач надав договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №532045 від 19.10.2017 р., який належним чином у відповідній графі підписаний позичальником ОСОБА_1 , у договорі вказана дата народження позичальника, номер та серія паспорта, місце її реєстрації та фактичного проживання, її номери мобільного телефону та робочого телефону (а.с.7-8). 
Також позивачем наданий акт про видачу грошових коштів, підписаний ОСОБА_1 , в якому зазначено номер та серія паспорта позичальника, вказано, що сума кредиту 4 000 грн. видана клієнту, розрахункова операція проведена через РРО і підтверджується фіскальним касовим чеком видачі грошових коштів за формою №ФКЧ-2 №0002, дата 19.10.2017 р., час 14 год. 51, який наданий клієнту, міститься підпис касира ОСОБА_2 , підпис клієнта ОСОБА_1 , власноручно клієнтом написано, що отримано розмір чотири тисячі грн. (а.с. 10).

Отже, по справі вбачається, що позивачем доведено факт отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 4 000 грн., а заперечення відповідача в цій частині з посиланням на те, що підпис позичальника міститься не у тому рядку, тобто вона не підписувалася про отримання кредиту, то вони не заслуговують на увагу, оскільки підписи містяться у відповідному рядку, крім цього, вбачається, що безпосередньо позичальником кредитору були повідомлені персональні дані паспорта, номери телефону, місця реєстрації та фактичного проживання при укладенні кредитного договору.
По справі також вбачається, що відповідачем не відбувалося погашення тіла кредиту, тобто заборгованість по тілу кредиту становить 4 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 4 000 грн. є законним і обгрунтованим.
Щодостягнення судом першої інстанції пені у розмірі 12 800 грн. та заборгованості по відсотках, нарахованих компанією - 27 760 грн., то згідно п.5.2. договору повернення кредиту, сплата процентів та неустойки (штрафу, пені) здійснюється клієнтом у готівковій формі шляхом внесення грошових коштів у касу товариства або його відокремлених підрозділів. Згідно п.5.3., який визначає сукупну вартість кредиту, то відсоткова ставка в день складає 2%, разова комісія – 50,00 грн., тип процентної ставки – фіксована. Згідно п. 6 договору, яким передбачено відповідальність, забезпечення виконання зобов`язань, то пеня складає 2,50% за кожен день прострочення (враховуючи обмеження, встановлені ЗУ «Про захист прав споживачів), процентна ставка за кожен день у разі прострочення – 2,50%.
Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Згідно ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 
При цьому, слід брати до уваги обмеження, встановлені у п. 6 договору, яким передбачено, що пеня складає 2,50% за кожен день прострочення з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів. Отже, вказана позивачем сукупна сума неустойки (пені), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору значно перевищує половину суми, одержаної споживачем за таким договором, та яка не може бути збільшена за домовленістю сторін у відповідності до вимог ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».
Крім цього, згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Згідно п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
По справі вбачається, що відповідачем не подавалася заява про застосування позовної давності.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що згідно розрахунку заборгованості (а.с. 29-34), наданого позивачем як доказ підстав позовних вимог, штрафні санкції (пеня) вказана – 12 800 грн. без приведення розрахунку пені, тобто у якому розмірі, за який період. Також вбачається, що заборгованість по відсотках, нарахованих компанією - 27 760,00 грн., нарахована позивачем, починаючи з 19.04.2018 р., тобто після укладення 19.04.2018 р. договору відступлення прав вимоги та через більш, ніж через п`ять місяців після закінчення 02.11.2017 р. строку кредитного договору, за умовами якого не передбачено нарахування відсотків та пені після закінчення строку дії договору. 
Викладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17.
Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.   
При вирішенні спору, судом першої інстанції не були взяті до уваги вище вказані вимоги матеріального права в частині стягнення пені та відсотків, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ч. 4 ст. 367 ЦПК України не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, та приходить до висновку про те, що рішення суду в частині стягнення пені у розмірі 12 800 грн. та заборгованості по відсотках, нарахованих компанією - 27 760 грн., підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно ч. 1, п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
По справі вбачається, що позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с. 1). При ухваленні нового рішення про часткове задоволення позову з відповідача підлягав би стягненню на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 173,00 грн.
По справі також вбачається, що при подачі апеляційної скарги  відповідач ОСОБА_1 сплатила 2 881,65 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією (а.с. 110) та випискою про зарахування судового збору (а.с. 118), а також сплатила гонорар адвокату Хворост Д.М. за надання правової допомоги за договором №43 від 23.10.2019 р. у розмірі 1850 грн., що підтверджується ксерокопією квитанції від 20.01.2010 р. (а.с. 114), ордером адвоката Хворост Д.М. (а.м. 11), актами приймання-передачі правової допомоги №2 від 21.12.2019 р, №3 від 20.01.2020 р. (а.с. 112,113), всього судові витрати відповідача складають 4731,65 грн. Сплачений судовий збір у розмірі 384,20 грн. за розгляд заяви про перегляд заочного рішення не підлягає зарахуванню у судові витрати, оскільки заява судом залишена без задоволення. Таким чином, на користь відповідача з позивача підлягав би стягненню розмір понесених судових витрат 4305,80 грн.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Шляхом проведення взаємозаліку в частині понесених сторонами спору судових витрат по справі, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 4 132,80 грн. (4305,80 грн. – 173 грн.).

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3,4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-
      
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1  –адвоката Хворост Дарії Михайлівни   - задовольнити частково.
Заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2019 року    в частині стягнення пені – 12 800,00 грн., заборгованості по відсотках, нарахованих компанією - 27 760,00 грн., стягнення судового збору 1921,10 грн. – скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ТОВ Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення пені – 12 800,00 грн. та заборгованості по відсотках, нарахованих компанією -27 760,00 грн. – відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з ТОВ Фінансова компанія «Кредит-капітал» на користь  ОСОБА_1  понесені судові витрати у розмірі4 132,80 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

     Повний текст постанови складено 18 березня 2020 року. 

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов