Постанова
Іменем України
 
02 червня 2020 року
м. Київ
справа № 640/19214/16
провадження № 61-1965св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , відповідачі: Київський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 ,	
треті особи: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБ Слобожанщина»,	
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року 
у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» 
ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Київський ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області), ОСОБА_2 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк»), Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБ Слобожанщина» (далі - ТОВ «ТБ Слобожанщина»), про звільнення майна з-під арешту.
Позовна заява мотивована тим, що 04 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ТБ «Слобожанщина» укладений договір, відповідно до умов якого останній зобов`язується за дорученням продавця здійснити в інтересах та за рахунок останнього роботи, пов`язані з продажем автомобіля марки Volkswagen Passat, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 (передпродажна підготовка, рекламне та інформаційно-консультаційне забезпечення, оформлення довідки-рахунок) тощо.
Відповідно до довідки-рахунку від 04 жовтня 2014 року оформлення договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбулося через ТОВ «ТБ Слобожанщина», згідно з яким ОСОБА_1 сплатив повну вартість автомобіля у сумі 290 000 грн. Пізніше позивач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На час укладення договору купівлі-продажу жодної заборони на відчуження спірного транспортного засобу не існувало. Однак, згодом ОСОБА_4 дізнався, що належний йому на праві власності автомобіль заарештовано Київським ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні за боргами ОСОБА_2 перед ПАТ «Ідея банк».
Посилаючись на те, що накладений на спірний транспортний засіб арешт порушує його права як власника вказаного автомобіля, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд зняти арешт з належного йому на праві власності автомобіля марки Volkswagen Passat В-7, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , в межах виконавчого провадження № 52613311; скасувати постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 жовтня та від 03 листопада 2016 року, розшук майна боржника від 11 жовтня та від 15 листопада 2016 року у виконавчому провадженні № 52613311. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 15 червня 2017 року (у складі судді Ніколаєнко І. В.) позов ОСОБА_1 задоволено.
Знято арешт з належного на праві власності ОСОБА_1 автомобіля марки Volkswagen Passat B-7, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , в межах виконавчого провадження № 52613311.
Скасовано постанову старшого державного виконавця ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Ляхової Т. Б. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 жовтня та від 03 листопада 2016 року у виконавчому провадженні № 52613311.
Скасовано постанову старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Ляхової Т. Б. про розшук майна боржника від 11 жовтня 2016 року у виконавчому провадженні № 52613311.
Скасовано постанову головного державного виконавця Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Головка В. Л. про розшук майна боржника від 15 листопада 2016 року у виконавчому провадженні 
№ 52613311.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач на законних підставах придбав спірний автомобіль; транспортний засіб проходив перереєстрацію у відповідних підрозділах поліції, що, у свою чергу, вказує на те, що станом на 04 жовтня 2014 року щодо вказаного автомобіля не було арешту чи заборони відчуження, оскільки у такому випадку йому було б відмовлено у постановці автомобіля на реєстраційний облік.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року рішення Київського районного суду міста Харкова від 15 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Оскільки обтяження спірного автомобіля зберігається в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з 16 вересня 2011 року до теперішнього часу, тому підстави для задоволення позовних вимог про зняття арешту відсутні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Київський ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області оскаржив його в апеляційному порядку. Проте, апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою). Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції подано не було. Проте, апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області, чим порушив норми процесуального права, що є недопустимим.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Апеляційний суд установив, що 04 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ТБ «Слобожанщина» укладений договір, відповідно до умов якого останній зобов`язується за дорученням продавця здійснити в інтересах та за рахунок останнього роботи, пов`язані з продажем автомобіля марки Volkswagen Passat, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 (передпродажна підготовка, рекламне та інформаційно-консультаційне забезпечення, оформлення довідки-рахунок) тощо.
Відповідно до довідки-рахунку від 04 жовтня 2014 року оформлення договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбулося через ТОВ «ТБ Слобожанщина», згідно з яким ОСОБА_1 сплатив повну вартість автомобіля у сумі 290 000 грн.
Апеляційний суд також установив, що 16 вересня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 181 153 грн на купівлю транспортного засобу марки Volkswagen Passat B-7, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
З мето забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань 16 вересня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладений договір застави вказаного транспортного засобу.
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 
від 04 липня 2017 року на підставі договору застави на транспортний засіб було зареєстровано обтяження у вигляді застави на рухоме майно, яке діє по теперішній час.
У зв`язку з неналежним виконанням умов ОСОБА_2 кредитного договору від 16 вересня 2011 року, ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило вилучити у ОСОБА_2 або у інших осіб, у яких може знаходитися транспортний засіб, який є предметом застави - автомобіль марки Volkswagen Passat B-7, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та передати його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації; у рахунок погашення кредитних зобов`язань за кредитним договором від 16 вересня 2011 року звернути стягнення на предмет застави.
Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 08 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року, зокрема, у рахунок погашення кредитних зобов`язань за кредитним договором від 16 вересня 2011 року у розмірі 175 894,29 грн, з яких: основний борг - 116 822,29 грн; прострочений борг - 20 101,03 грн; прострочені проценти - 36 287,91 грн; строкові проценти - 2 683,06 грн, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen Passat B-7, 2011 року випуску, державний номерний знак 
НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника) за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (далі - ДАІ МВС України) та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо (справа № 640/18297/15-ц)).
04 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області на підставі виконавчого листа 
№ 640/18297/15-ц, виданого Київським районним судом міста Харкова, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 
ВП № 52613311 щодо звернення стягнення на предмет застави - автомобіля марки Volkswagen Passat B-7, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
04 жовтня та 03 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
11 жовтня та 15 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанови про розшук майна боржника.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» 
(далі - Закон України № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
У частині третій статті 3 ЦПК України (тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-IX) визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. 
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що на рухоме майно - автомобіль, власником якого він є, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, накладено арешт.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до статті Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
За загальним правилом, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). При цьому відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.
Апеляційний суд установив, що відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04 липня 2017 року на підставі договору застави на транспортний засіб було зареєстровано обтяження у вигляді застави на рухоме майно.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про заставу» 
(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.
Пунктом 1 частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків, зокрема, обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження.
Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. 
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що на момент укладання 
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу спірного автомобіля існувало обтяження у вигляді застави, у зв`язку з невиконанням рішення суду про стягнення боргу з попереднього власника автомобіля, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області з порушенням норм процесуального права, зокрема, без заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Київський ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області оскаржив його в апеляційному порядку. Апеляційна скарга зареєстрована апеляційний судом 07 липня 2017 року (а. с. 14, т. 2).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2017 року цивільну справу № 640/19214/16-ц повернуто до Київського районного суду міста Харкова для належного оформлення на підставі частини 7 стаття 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою (а. с. 46, т. 2)).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2017 року 
у задоволенні клопотання Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області про відстрочення сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків. Запропоновано скаржнику сплатити судовий збір. Попереджено про невиконання вимог вказаної ухвали (а. с. 52, т. 2).
У серпні 2017 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду 
від 11 серпня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху Київський ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області надав оригінал платіжного доручення про сплату судового збору (а. с. 59, 60, т. 2).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків. Запропоновано скаржнику надати обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. Попереджено про невиконання вимог вказаної ухвали (а. с. 62, т. 2).
У листопаді 2017 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду 
від 29 серпня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху Київський ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області надав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причини його пропуску (а. с. 114, т. 2).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року клопотання Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області задоволено. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області на рішення Київського районного суду міста Харкова від 15 червня 2017 року. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду (а. с. 115, 116, т. 2).
Таким чином, апеляційним судом не порушено норми процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
На думку судової колегії судове рішення, що переглядається, є достатньо мотивованим.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська В. С. Висоцька  А. І. Грушицький