ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2020 року 
м. Київ
справа №803/1620/16
касаційне провадження №К/9901/32831/18

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Луцької об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду (суддя Валюх  В.  М.) від 07 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя - Левицька  Н.  Г., судді: Обрізко  І.  М., Сапіга  В.  П.) від 13 лютого 2017 року у справі №  803/1620/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фурніро» до Луцької об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фурніро» (далі - ТОВ «Фурніро») звернулося до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Луцької об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області), у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2016 року №  0012831202.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016  року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року, позов задоволено.
Задовольняючи цей позов суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами те, що розрахунками коригування до податкових накладних відкоригувалися тільки ціна та кількість товару, що постачався, загальна ж сума поставки товарів і, як наслідок, сума ПДВ залишилися незмінними, що, в свою чергу, не вплинуло на зміну податкових зобов`язань ТОВ «Фурніро». Крім того ,суди попередніх інстанцій звернули увагу, що акти перевірок від 05 серпня 2016 року №  3656/12-02/39174039 та від 24 жовтня №  5075/12-02/39174039 складені з порушенням, оскільки не містять чіткого викладення змісту виявлених порушень податкового законодавства вчинених платником податків.
Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями, Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016  року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування касаційної скарги Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області стверджує, що позивачем порушено п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.  198.5 ст. 198,      п. 201.1, 201.7 ст. 201 та п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: занижено рядок 9 та завищено рядки 19, 20, 20.3 та 21 податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року на суму 22130,00 грн.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 02 червня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції. 
Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 27  квітня 2020  року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
У період з 25 по 29 липня 2016 року Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування ТОВ «Фурніро» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунках платника у банку за березень 2016  року, за результатом якої складено акт від 05 серпня 2016  року №  3656/12-02/39174039. Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, 201.7 ст. 201 та п. 192 ст. 192 ПК України, в результаті чого ТОВ «Фурніро» занижено рядок 9, а також завищено рядки 19, 20, 20.3 та 21 податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року. 
Відповідно до п. 2.4 зазначеного акту перевірки убачається, що згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 201 встановлено, що всі придбані лісоматеріали у повному обсязі були реалізовані покупцю ТОВ «Цунамі» у лютому - березні 2016  року. Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області направлено лист платнику від 28 липня 2016  року №  10262/10/03-18-16-02 щодо надання пояснень та всіх наявних підтверджуючих документів (завірені копії) щодо формування ціни вартості реалізації пиловника дубового (по сортах та в загальному) ТОВ «Фурніро» за лютий - березень 2016 року. Також, у зв`язку із здійсненням коригування податкових зобов`язань продавцем (ТОВ «Фурніро») покупцю (ТОВ «Цунамі») без змін загальної суми податкових накладних по розрахунках коригування, вбачається можлива підміна якісних характеристик товару з метою мінімізації податкових зобов`язань платника (продавця) Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області просила надати пояснення та всі наявні підтверджуючі документи по здійснених господарських операціях з придбання та реалізації товару (пиловника дубового). 
Згідно отриманої від позивача відповіді та документів на вказаний вище лист, Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області дійшла висновок, що ціна реалізації формується ТОВ «Фурніро» із врахуванням вартості купівлі пиловника дубового та витрат, пов`язаних із транспортування, участі в торгах тощо. Однак згідно аналізу даних податкового обліку, а саме: податкових накладних та розрахунків коригування зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, податкових декларацій з ПДВ із додатками встановлено відхилення кількісних показників. Так, згідно проведеного розрахунку (додаток 1 до акту перевірки) ТОВ «Фурніро» не відкориговано і в подальшому не продано в березні 2016 року по сортах 35,227 куб. м. пиловника дубового (10,161 куб.  м. по ціні 3199,90 грн, загальна вартість 32514,18 грн в т.  ч. ПДВ 5419,03 грн, 25,066 куб.  м. по ціні 4000,04 грн, загальна вартість 100265,00 грн в т. ч. ПДВ 16710,83 грн) на загальну вартість 132779,18 грн, в т.ч. ПДВ 22129,86 грн. Вказану кількість половника дубового необхідно реалізувати відповідно до                  п. 188.1 ст. 188 ПК України та згідно розрахунків, отриманих від ТОВ «Фурніро». При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг.
На підставі акту перевірки від 05 серпня 2016 року №  3656/12-02/39174039 Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2016 року №  0012831202, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 22130,00 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено ТОВ «Фурніро» в адміністративному порядку. Рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 15 вересня 2016  року №  4665/10/03-20-10-03-06 продовжено строк розгляду скарги позивача до 26  жовтня 2016 року та зобов`язано Луцьку ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області забезпечити проведення повторної перевірки ТОВ «Фурніро» з вищевказаних питань.
На виконання цього рішення, в період з 12 по 19  жовтня 2016 року Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування ТОВ «Фурніро» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за березень 2016 року, про що складено акт від 24 жовтня 2016 року №  5075/12-02/39174039.
Відповідно до п. 3.14 вказаного акту встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п.  187.1, п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, 201.7 ст. 201 та п. 192.1 ст. 192 ПК України та розділу V «Порядок заповнення податкової декларації», наказу Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №  21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», а саме: ТОВ «Фурніро» не відображено в податковому обліку реалізацію 35,227 куб.  м. пиловника дубового, що призвело до заниження податкових зобов`язань за березень 2016 року (р. 9 декларації) та завищення р. 21 декларації з ПДВ за березень 2016 року. Про таке порушення свідчить невідповідність кількісного балансу залишків пиловника, придбаного ТОВ «Фурніро». При цьому, згідно наданих підтверджуючих первинних документів, оборотно-сальдової відомості по рахунку 201 «Сировина і матеріали» залишки пиловника дубового станом на 31 березня 2016 року відсутні, також згідно даних рахунку 361 «Розрахунки з покупцями» по ТОВ «Цунамі» за лютий - березень 2016 року сальдо на початок та кінець періоду становить 0 грн, отже ТОВ «Фурніро» реалізовано в повному обсязі на ТОВ «Цунамі» придбаний пиловник дубовий, який був повністю оплачений ТОВ «Цунамі».
Зазначеною перевіркою було здійснено аналіз придбання та реалізації сировини з липня 2015 року по березень 2016 року, оскільки реалізація пиловника дубового здійснювалася тільки на ТОВ «Цунамі» у відповідності до договору поставки лісопродукції від 13 липня 2015  року №  1307153. Згідно даних перевірки залишок пиловника дубового станом на 31 березня 2016 року становить 35,227 куб.  м. на загальну вартість 132779,18  грн, в т.  ч. ПДВ 22129,86 грн, за даними платника залишок по рахунку 201 «Сировина і матеріали» станом на 31 березня 2016 року становить 0 грн (додаток 1 до акту перевірки).
За результатами проведеної перевірки Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області зроблено висновок про порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.  198.5 ст. 198, п. 201.1, 201.7 ст. 201 та п. 192 ст. 192 ПК України, в результаті чого ТОВ «Фурніро» занижено р. 9, а також завищено р. 19, р. 20, р. 20.3 та 21 податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року на суму 22130,00 грн.
Рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 25 жовтня 2016 року №  5432/10/03-20-10-03-06 скарга ТОВ «Фурніро» залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 19  серпня 2016  року №  0012831202 - без змін.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2016 року №  0012831202 протиправним, ТОВ «Фурніро» звернулося до суду з цим адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016  року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017  року відповідають зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне. 
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:
- постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;
- отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
Крім того, у відповідності до п. 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010  року №  1246, реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не видаються отримувачу (покупцю) товарів (послуг) та залишаються у їх постачальника (продавця); складені під час отримання послуг від нерезидента, місцем постачання яких визначено митну територію України; складені в межах виконання угод про розподіл продукції; складені за операціями з постачання товарів (послуг), які звільнені від оподаткування) незалежно від суми податку на додану вартість, зазначеної в одній податковій накладній та/або розрахунку коригування. У разі надання нерезидентом послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, податкова накладна складається та реєструється зареєстрованим на території України платником податку - отримувачем (покупцем) таких послуг.
При цьому, розрахунок коригування, складений постачальником (продавцем) товарів (послуг) до податкової накладної, яка видана їх отримувачу (покупцю) - платникові податку, підлягає реєстрації: постачальником (продавцем), якщо передбачається збільшення суми компенсації вартості товарів (послуг) на користь такого постачальника (продавця) або коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суми компенсації; отримувачем (покупцем), якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів (послуг) на користь їх постачальника (продавця).
Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Як передбачено п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. 
Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій і підтверджується матеріалами справи, 13 липня 2015 року ТОВ «Фурніро» отримало від ТОВ «Цунамі» попередню оплату за лісопродукцію в сумі 150000,00 грн у т.  ч. ПДВ 25000,00 грн, що підтверджується банківською випискою за рахунком №  НОМЕР_1 . На підставі вказаного була виписана та зареєстрована податкова накладна від 13  липня 2015  року №  1. 
16 липня 2015 року на суму попередньої оплати (150000,00 грн) відбулося фактичне постачання на ТОВ «Цунамі» пиловника дубового, і як наслідок позивачем був складений розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 16  липня 2015 року №  1 до податкової накладної від 13 липня 2015 року №  1, у якому відображено зміну кількості і ціни товару, а саме: фактичне постачання 28,84 м. куб. пиловника дубового на суму 150000,00 грн в т.  ч. ПДВ 25000,00 грн
17 липня 2015 року по факту відвантаження на ТОВ «Цунамі» пиловника дубового (3 сорт) 10,161 м. куб. на суму 39017,04 грн, в т.  ч. ПДВ 6502,84 грн, ТОВ «Фурніро» була виписана та зареєстрована податкова накладна від 17  липня 2016  року №  2.
В подальшому, 11 березня 2016 року ТОВ «Фурніро» отримало від ТОВ «Цунамі» попередню оплату за лісопродукцію у розмірі 40000,00 грн, в т.  ч. ПДВ 6666,67 грн. На дану суму попередньої оплати була виписана та зареєстрована податкова накладна від 11 березня 2016  року №  1. Також, на суму попередньої оплати у розмірі 160000,00 грн, отриманої від ТОВ «Цунамі», позивачем була виписана та зареєстрована податкова накладна від 23  березня 2016 року №  2. 
31 березня 2016 року по факту постачання пиловника дубового на ТОВ «Цунамі» позивачем був складений розрахунок коригування кількісних та вартісних показників від 31 березня 2016 року №  10 до податкової накладної від 11 березня 2016  року №  1, де відкориговано кількість та ціну лісопродукції, що постачалася, а саме: фактичне постачання пиловника дубового 4,273 м. куб. на суму 40000,00 грн, в т.  ч. ПДВ 6666,67 грн. 
Крім того, 31 березня 2016 року ТОВ «Фурніро» були виписані розрахунки коригувань №  11 (фактичне постачання пиловника дубового 2,799 м. куб. на суму 26190,48 грн, в т.  ч. ПДВ 4365,08 грн) та №  12 (фактичне постачання пиловника дубового 2,54 м.  куб. на суму 13492,00 грн, в т.  ч. ПДВ 2248,66 грн) до податкової накладної від 23  березня 2016 року №  2, де відкориговано кількість та ціну лісопродукції, що постачалася.
Тобто, судами попередніх інстанцій було вірно встановлено, що податкову накладну від 23 березня 2016 року №  2, яка була виписана на суму попередньої оплати в розмірі 160000,00 грн, в т.  ч. ПДВ 26666,67 грн, в подальшому було відкориговано розрахунками коригуваннями від 31 березня 2016 року №  11 та №  12 на загальну суму 39682,61 грн, в т.  ч. ПДВ 6613,77 грн. При цьому,  решта суми 120317,39 грн (160000,00 грн - 39682,61 грн = 120317,39 грн) станом на 31 березня 2016  року рахувалася як дебіторська заборгованість позивача перед ТОВ «Цунамі». Вказане підтверджується актом звірки взаєморозрахунків та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 6811 за 1 квартал 2016 року.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що під час розгляду цієї справи ТОВ «Фурніро» доведено належними доказами той факт, що вказаним вище розрахунками коригування до податкових накладних відкориговувалися лише ціна та кількість товару, який постачався. При цьому, загальна сума поставки товарів і, як наслідок, сума ПДВ залишалися незмінними, що не вплинуло на зміну (збільшення/зменшення) податкових зобов`язань ТОВ «Фурніро» перед Державним бюджетом України. 
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що вказані обставини ані під час розгляду цієї справи у судах першої та апеляційної інстанцій, ані у касаційній скарзі Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області не були спростовані.
Ураховуючи викладене колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про скасування податкове повідомлення-рішення від 19 серпня 2016 року №  0012831202, оскільки відповідачем не доведено правомірність його прийняття.
За таких обставин, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Суд також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.  1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №  303-A, п. 29).
Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Луцької об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2016  року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2017  року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна
                                                                                                    Л.І. Бившева                                                                                                   
                                                                                                                          В.В. Хохуляк