Номер провадження: 33/813/658/20
Номер справи місцевого суду: 947/5426/20 
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О. 
Доповідач Колесніков  Г. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Сороколет Ю.С.,
учасники справи:
особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
його захисник – Дьогтєв Сергій Гелійович, 
потерпілий – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 квітня 2020 року, ухвалену під головуванням судді Федулеєвої Ю.О., 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення 
28 лютого 2020 року поліцейським взводу №2 роти №5 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП сержантом Поліщуком П.В. складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №072612 у відношенні ОСОБА_1 про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно протоколу 28 лютого 2020 року о 08год. 20хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Авдєєва Чорноморського на перехресті з вул.Шклярука перед початком руху не впевнився в його безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху , затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 січня 2001 року (далі-ПДР) (а.с.1).
Постановою Київського районного суду м.Одеси від 23 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн (а.с.20-21). 

Короткий зміст доводів апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зокрема, апелянт посилається на те, що:
- він свою провину не визнає, вважає, що ПДР не порушував, оскільки перед початком руху впевнився у безпечності перетину перехрестя. Коли він завершував перетин перехрестя, відчув сильний удар у задню ліву частину машини. Положення транспортних засобів після зіткнення та отримані механічні пошкодження підтверджують його невинуватість; 
- суд необґрунтовано допитав в якості свідків працівників поліції, які, навпаки, свідками в розумінні ст.272 КУпАП не були, а лише приймали участь у складанні протоколу;
- твердження потерпілого ОСОБА_2 про те, що він ПДР не порушував, оскільки не перевищував швидкості руху, встановленої у межах міста (за його твердженням близько 50-54 км), є помилковими, оскільки відповідно до п.12.1 ПДР максимальна швидкість руху в межах міста, не свідчить про те, що водій не перевищував швидкість для конкретної ситуації та обрав її з урахуванням дорожньої обстановки (а.с.22-23).
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Дьогтєв С.Г. підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. 
Потерпілий ОСОБА_2 в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив постанову суду першої інстанції залишити без змін. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілого, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.
Визнаючи  ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що 28 лютого 2020 року о 08год. 20хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Авдєєва Чорноморського, на перехресті з вул.Шклярука, перед початком руху не впевнився в його безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул.Шклярука. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.1 ПДР.
Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №072612 від 28 лютого 2020 року, схемою місця ДТП, відеозаписом, поясненнями учасниками ДТП, поліцейських. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.
Посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що норми ПДР він не порушував, оскільки перед початком руху впевнився у безпечності перетину перехрестя, не узгоджується з наявними у справі доказами.
Факт перебування водія ОСОБА_1 на другорядній дорозі, а водія ОСОБА_2 – на головній апелянтом визнається та не оспорюється.
Відповідно до вимог п.10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Дорожній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу» передбачає, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази, апеляційний суд вважає, що саме цих норм ПДР не було дотримано водієм ОСОБА_1 , оскільки, будучі на другорядній дорозі (вул.Авдєєва Чорноморського) під час перетинання перехрестя з головною дорогою (вул.Шклярука), не впевнився у безпечності свого руху та не надав дорогу автомобілю «Volkswagen», який рухався по головній дорозі.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що водій ОСОБА_2 в суді підтвердив, що декілька машин рухались одна за одною, перетинаючи напрямок його руху, та водій транспортного засобу, що рухався назустріч йому, надав їм (в тому числі і ОСОБА_1 ) перевагу у русі, не свідчить про те, що ОСОБА_1 не повинен був впевнитися, що всі учасники дорожнього руху, які рухаються по головній дорозі (в тому числі і автомобіль «Volkswagen»), також надали таку перевагу.
Доводи апелянта про те, що суд необґрунтовано допитав в якості свідків працівників поліції, не приймаються до уваги. 
За нормами ст.245 КУпАП суд всебічно, повно і об`єктивно з`ясовує обставини кожної справи. З матеріалів справи вбачається, що працівники патрульної поліції надали свої пояснення районному суду не як свідки у справі, а як особи, які відповідно до ст.255 КУпАП склали протокол про адміністративне правопорушення, адміністративні матеріали та кваліфікували дії ОСОБА_1 .   
Отже, судом першої інстанції правомірно прийняті пояснення інспекторів поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з огляду на вимоги ст.245 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не дотримані вимоги п.12.1. ПДР, є голослівними, оскільки не підтверджені жодними доказами. 
ОСОБА_1 або його захисник з клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій не зверталися. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
За таких обставин, постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков