Номер провадження: 22-ц/813/5371/20 
Номер справи місцевого суду: 491/972/19
Головуючий у першій інстанції Желясков О.О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 27

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року                                                                        м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» – Крилової Олени Леонідівна на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2019 року представника АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 12 346,92 грн. , яка складається з наступного: 1929,11 грн. – заборгованість за кредитом; 6427,05 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 3164,72 грн. – заборгованість за пенею та комісією; 250,00 гривень - штраф (фіксована частина); 576,04 гривень - штраф (процента складова)., а також судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », після зміни прізвища « ОСОБА_4 ») звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 06.02.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3090,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с 2-28).
20 грудня 2019 року рішенням Ананьївського районного суду Одеської області (суддя Желяскова О.О.) позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданого 04 лютого 2019 року, органом – 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. №1Д, код ЄДРПОУ: 14360570, рахунок № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 лютого 2008 року у розмірі 1929 (одна тисяча дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 11 копійок, яка складається з наступного: - 1929,11 гривень – заборгованість за кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданого 04 лютого 2019 року, органом – 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. №1Д, код ЄДРПОУ: 14360570, рахунок № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299), судові витрати у розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 300 (триста) гривень 06 копійок. В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено (а.с 39-43).
17 січня 2020 року представником АТ КБ «ПриватБанк» направлено засобами Укрпошти до Ананьївського районного суду Одеської області направлено апеляційну скаргу на рішення від 20 грудня 2019 року. Апелянт вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, адже кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредитом є сплата відсотків. Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Таким чином, відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування Укладання між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам ст. 633, 634 ЦК України, щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки суду про недоведеність укладання між сторонами договору та відсутність погодження умов кредитування є безпідставними. Також у даному випадку, відповідач підписуючи анкету-заяву, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна на 30 днів пільгового періоду від 06.02.2008 р. користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Крім того, на думку апелянта, звільнення боржника від сплати відсотків за кредитним договором може становити економічну небезпеку для країни. Апелянт просить скасувати рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 грудня 2019 року в частині незадоволення позовних вимог щодо стягнення відсотків, пені і штрафу та задовольнити вимоги банку у цій частині. Стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника АТ КБ «ПриватБанк» – Крилової Олени Юріївни на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2019 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за кредитним договором.
Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б вказували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Так попри встановлення факту підписання відповідачем заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову також і в частині стягнення тіла кредиту, посилаючись на відсутність у матеріалах справи жодних інших належних да допустимих доказів погодження між сторонами умов кредитування (відсотків, штрафів, пені).
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів погодження між сторонами умов кредитування, та звертає увагу на наступне. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », після зміни прізвища « ОСОБА_4 ») звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 06.02.2008 року (а.с. 8-8зворот), згідно якої отримала кредит у розмірі 3090,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Окрім того відповідачем було підписано «Справку об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 20 дней льготного периода», з якої вбачається, що сторонами було погоджено істотні умови договору, а саме – розмір процентів за користування кредитом (3% на місяць на залишок заборгованості), відповідальність за порушення зобов`язань, порядок погашення заборгованості та інше (а.с. 9). Таким чином, посилання суду першої інстанції на зразкову справу та відсутність підстав вважати, що суттєві умови були узгоджені сторонами в цій справі є помилковими.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Ч.ч. 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у повному обсязі через недоведеність погодження сторонами умов договору кредитування не відповідає діючому цивільному законодавству та матеріалам справи.
Проте, відносно вимог позивача щодо стягнення пені та штрафів, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. 
Визначаючи розмір неустойки, який підлягає стягненню та який відповідав би засадам справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що сума заборгованості за тілом кредиту становить 1 929,11 грн, а сумарний розмір неустойки 3 990,76 грн (заборгованість за пенею та комісією – 3 164,72 грн, штраф (фіксована частина) - 250,00 грн; штраф (процента складова) - 576,04 грн), суд, порівнюючи суму нарахованої неустойки за прострочення виконання з сумою заборгованості за тілом кредиту, враховуючи, що визначений позивачем розмір неустойки значно перевищує реальні збитки та не в повному обсязі відповідає принципам розумності, добросовісності і справедливості, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити її розмір та обмежити її сумою 1 929 грн.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» – Крилової Олени Юріївни – задовольнити частково.
Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 грудня 2019 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданого 04 лютого 2019 року, органом – 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (юридична адреса:01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.02.2008 року у розмірі 10 285,16 грн, яка складається з наступного: 1929,11 грн – заборгованість за кредитом; 6427,05 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом; 1929 грн – сумарна заборгованість за неустойкою.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданого 04 лютого 2019 року, органом – 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір за подачу позовної заяви пропорційно до заявлених вимог у розмірі 1600 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданого 04 лютого 2019 року, органом – 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно до заявлених вимог у розмірі 2 342,19 грн.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

16.06.2020 року                                                                 м. Одеса