Постанова                                
Іменем України
 
06 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 234/4524/15-ц
провадження № 61-36695св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи: 
позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне підприємство «Владі»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року, у складі колегії суддів: 
Дундар І. О., Краснощокової Н. С., Тимченко О. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося із позовом до приватного підприємства «Владі» (далі - ПП «Владі») та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2013 року між банком та 
ПП «Владі» укладено договір кредитної лінії № 26-15-23/13, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), розмір суми максимального ліміту кредитування складав 3 800 000 грн з остаточним терміном повернення не пізніше 20 грудня 2016 року, за умови сплати процентів за користування кредитом у розмірі 19% річних. 
 
В якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 26 грудня 2013 року було укладено договір поруки № 31, згідно до умов якого ОСОБА_1 безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язався перед банком відповідати солідарно з відповідачем ПП «Владі» за виконання останнім зобов`язань за вказаним кредитним договором.
 
Позивач зазначав, що банк виконав усі зобов`язання за кредитним договором належним чином, зокрема, відкрив відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 3 800 000 грн, які ПП «Владі» отримало трьома траншами. 
 
ПП «Владі» умови кредитного договору належним чином не виконувало.
 
Станом на 30 березня 2015 року основна заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором склала 4 272 57,81 грн, з яких: 
3 800 000 грн - тіло кредиту; 472 157, 81 грн - заборгованість по процентам кредиту; 12 540 грн - несплачені комісійні послуги банка; 425 617, 64 грн - пеня за кредитним договором. Крім того, відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нараховано 349 149, 21 грн інфляційних втрат за час прострочення виконання зобов`язання та 32 272 ,20грн - 3% річних від суми заборгованості. Загальна сума заборгованості складає 5 091 736, 86 грн.
 
У червні 2017 року банк подав заяву про збільшення позовних вимог, яку мотивував тим, що у зв`язку зі здійсненням перерахунку заборгованості за договором кредитної лінії № 26-15-23/13, розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів станом на 12 травня 2017 року, становить 8 015 226,63 грн, з яких: 3 800 000 грн - тіло кредиту; 851 336,86 грн - заборгованість по процентам; 21 660 грн - несплачені комісійні послуги банку; 34,96 грн - пеня; 3 016 521,71 грн - інфляційне збільшення заборгованості відповідно до статті 625 ЦК України, 325 673,37 грн - 
3% річних від суми заборгованості.
 
Посилаючись на порушення свої прав, банк просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором кредитної лінії, що утворилася станом на 12 травня 2017 року у розмірі 8 015 226,63 грн, з яких: 3 800 000 грн - тіло кредиту; 851 336,86 грн - заборгованість по процентам; 21 660 грн - несплачені комісійні послуги банку; 34,96 грн - пеня; 3 016 521,71 грн - інфляційне збільшення заборгованості відповідно до статті 625 ЦК України, 325 673,37 грн - 3% річних від суми заборгованості. Вирішити питання розподілу судових витрат.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області 
від 09 червня 2015 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк»задоволено.
 
Стягнуто солідарно з ПП «Владі» та ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк»заборгованість за договором кредитної лінії № 26-15-23/13 від 26 грудня 2013 року, яка утворилася станом на 30 березня 2015 року в загальному розмірі 5 091 736,86 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі по 
1 827 грн з кожного із відповідачів.
 
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07 серпня 2015 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 09 червня 2015 року залишена без задоволення.
 
Рішенням апеляційного суду Донецької області від 29 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 червня 2015 року змінено в частині розміру стягнутої пені по процентам, пені за несплачену комісійну винагороду та в частині визначення загальної суми. Позовні вимоги АТ «Ощадбанк»до ПП «Владі», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з ПП «Владі» та ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк»заборгованість за договором кредитної лінії № 26-15-23/13 від 26 грудня 2013 року, яка склалась станом на 30 березня 2015 року в сумі 5 074 026,35 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 3 800 000, грн, заборгованість по процентам - 472 157,81 грн, несплачені комісійні послуги - 12 540 грн, інфляційне збільшення заборгованості - 349 149,21 грн, три проценти річних від суми заборгованості - 32 272,20 грн, пеня по тілу кредиту - 365 911,42 грн, пеня по процентам - 41 028,64 грн та пеня за несплачену комісійну винагороду - 967,07 грн. У частині стягнення судового збору рішення залишено без змін.
 
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05 травня 2017 року заяву ПП «Владі» про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 червня 2015 року задоволено; заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 червня 2015 року скасовано.
 
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16 листопада 2017 року позовні вимоги АТ «Ощадбанк» до ПП «Владі», залишено без розгляду, а ПП «Владі» залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог.
 
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2017 року позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором кредитної лінії № 26-15-23/13 від 26 грудня 2013 року, яка утворилась станом на 12 травня 2017 року в загальному розмірі 
8 015 226,63 грн, з яких: тіло кредиту 3 800 000 грн, проценти 851 336,86 грн, несплачені комісійні послуги 21 660,00 грн, інфляційне збільшення заборгованості 3 016 521, 71 грн, три проценти річних від суми заборгованості 325 673,37 грн, пеня 34,69 грн, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 120 228,40 грн.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором, позивач 06 лютого 2015 року надіслав ПП «Владі» та ОСОБА_1 претензію, тобто пред`явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості, чим змінив строк виконання основного зобов`язання. Після чого із позовом до суду банк звернувся у квітні 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 
2017 року скасовано.
 
Провадження у справі за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ПП «Владі» в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом за період станом на 30 березня 2015 року закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 379 179,03 грн, несплачені комісійні послуги в сумі 9 120 грн, інфляційне збільшення заборгованості в сумі 1 618 531,63 грн, три відсотки річних від суми заборгованості в сумі 293 222,92 грн, а також витрати по сплаті судового збору 43 734,99 грн. 
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом з дотриманням шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. У той же час, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув уваги на наявність такого, що набрало законної сили рішення Апеляційного суду Донецької області від 29 жовтня 2015 року, яким заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області 
від 09 червня 2015 року змінено в частині розміру стягненої пені по процентам, пені за несплачену комісійну винагороду та в частині визначення загальної суми.
 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки в частині стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 30 березня 2015 року в сумі 5 074 026,35 грн наявне рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, то на підставі пункту третього частини першої статті 255 ЦПК України провадження у справі в цій частині необхідно закрити.
 
Задовольняючи позов в частині стягнення процентів за користування кредитом, інфляційних втрат та 3% річних за період із 30 березня 2015 року по 12 травня 2017 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач є солідарним боржником за зобов`язаннями ПП «Владі».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У червні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року, ухваливши нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду є необґрунтованою та суперечить нормам матеріального права.
Вказує, що ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення боргу з поручителя, суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що позивачем пред`явлено вимоги поза межами шестимісячного строку, визначеного статтею 599 ЦК України.
 
Стверджує, що з виписок банку та письмових пояснень вбачається, що заборгованість за кредитом виникла з квітня 2014 року, а не як помилково встановив суд із жовтня 2014 року. Вважає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки долучені до позовної зави додатки не є копіями, а не оригіналами документів.
 
Стверджує, що судом першої інстанції неправомірно залишено поза увагою той факт, що ПП «Владі» звільняється від відповідальності за порушення кредитного зобов`язання, оскільки таке порушення було допущено внаслідок обставин непереборної сили.
 
Апеляційний суд, закриваючи провадження в частині стягнення боргу, що утворився станом на 30 березня 2015 року, дійшов помилкового висновку про існування чинного рішення суду апеляційної інстанції, оскільки ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05 травня 2017 року було скасовано заочне рішення Краматорського районного суду Донецької області від 09 червня 2015 року, що стало підставою для розгляду справи заново і прийняття нового рішення судом першої інстанції.
 
Крім того, рішенням Господарського суду Донецької області від 12 березня 2018 року за позовом АТ «Ощадбанк» стягнуто із ПП «Владі» суму боргу за кредитним договором, процентам, комісією, інфляційне збільшення заборгованості та три проценти річних.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У жовтні 2018 року АТ «Ощадбанк» подано до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Апеляційного суду Донецької області 
від 05 квітня 2018 року залишити без змін оскільки вона є законною та обґрунтованою, а доводи відповідача зводяться до помилкового тлумачення дійсних обставин справи.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано справу з Краматорського міського суду Донецької області.
У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2019 року зупинено виконання постанови Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачу. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
 
Судами встановлено, що 26 грудня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та 
ПП «Владі» укладено договір кредитної лінії № 26-15-23/13, за яким останнє отримало кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 3 800 000 грн з остаточним терміном повернення не пізніше 20 грудня 
2016 року за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 19% річних.
 
26 грудня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким останній зобов`язався перед банком безумовно, безвідклично та безоплатно відповідати солідарно з ПП «Владі» за виконання зобов`язань за договором кредитної лінії № 26-15-23/13.
 
Судами встановлено, що після 21 жовтня 2014 року ПП «Владі» допускало порушення умов договору щодо оплати чергових платежів за кредитом.
 
Із листа АТ «Ощадбанк» від 06 лютого 2015 року судами встановлено, що банк пред`явив до поручителя ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту.
 
Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість за кредитом станом на 30 березня 2015 року складає 5 074 026,35 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 3 800 000,0 грн, заборгованість по процентам кредиту - 472 157,81 грн, несплачені комісійні послуги - 12 540 грн, інфляційне збільшення заборгованості - 349 149,21 грн, три проценти річних від суми заборгованості - 32 272,20 грн, пеня по тілу кредиту - 365 911,42 грн, пеня по процентам - 41 028,64 грн та пеня за несплачену комісійну винагороду - 967,07 грн.
 
Згідно наданого банком розрахунку за період із 30 березня 2015 року 
по 12 травня 2017 року нараховано проценти за користування кредитним коштами в загальному розмірі 379 791,76 грн.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (тут і надалі по тексту в редакції Кодексу на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржена постанова апеляційного суду відповідає не в повній мірі.
 
Згідно пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
 
Згідно із пунктом четвертим частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
 
Закриваючи провадження у справі в частині стягнення суми боргу, що утворилась станом на 30 березня 2015 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в цій частині наявне таке, що набрало законної сили рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: рішення Апеляційного суду Донецької області 
від 29 жовтня 2015 року, яким заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 червня 2015 року змінено в частині розміру стягнутої пені по процентам, пені за несплачену комісійну винагороду та в частині визначення загальної суми.
 
Однак колегія суддів не може погодитись із висновками апеляційного суду щодо наявності передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 
ЦПК України підстав для закриття провадження у справі.
 
ПП «Владі», яке до 16 листопада 2017 року мало у справі процесуальний статус відповідача, користуючись своїм персоніфікованим правом, подало 
у січні 2017 року заяву про перегляд заочного рішення суду від 09 червня 2015 року.
 
Ухвалою від 05 травня 2017 року Краматорського міського суд Донецької області заочне рішення цього ж суду від 09 червня 2015 року у розглядуваній справі було скасовано.
 
Зі скасуванням заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 червня 2015 року втратило законну силу і рішення Апеляційного суду Донецької області від 29 жовтня 2015 року, ухвалене за результатами його перегляду в апеляційному порядку.
 
Аналогічним чином зі скасуванням судового рішення за результатами перегляду за нововиявленими або виключними обставинами втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі (статті 429 ЦПК України).
 
Крім того за змістом частини третьої статті 287 ЦПК України у разі скасування заочного рішення за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд призначає справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного провадження (подібні положення містила частина третя статті 231 ЦПК України 2004 року).
 
Суд першої інстанції, після скасування заочного рішення від 09 червня 
2015 року, розпочав розгляд справи спочатку і за результатами такого розгляду 19 грудня 2017 року ухвалив рішення по суті всіх позовних вимог, заявлених банком до ОСОБА_1 , як тих, що були зазначені у первісному позові, так і зазначених у заяві позивача від 08 червня 2017 року про збільшення позовних вимог.
 
Таким чином, апеляційний суд за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 19 грудня 2017 року мав переглянути справу в повному обсязі, з урахуванням положень статті 367 ЦПК України.
 
Оскільки в оскаржуваній постанові від 05 квітня 2018 року апеляційний суд помилково закрив провадження у справі в частині позовних вимог та фактично не переглянув справу в межах, передбачених статтею 367 
ЦПК України, а суд касаційної інстанції в силу статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постанови апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 77-84, 89, 243, 263 ЦПК України, чинного на час розгляду справи, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).
 
Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
 
Таким чином, суду апеляційної інстанції під час нового розгляду необхідно переглянути справу в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, об`єктивно дослідити наявні у справі докази, надати їм належну оцінку та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 418, 419, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Донецького апеляційного суду від 05 квітня 2018 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                              О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович