ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/16385/19                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
 Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
 Головуючого судді:                                                         Чаку Є.В., 
 суддів:                                                                              Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.
 за участю секретаря                                                          Муханькової Т.В.          
                                                  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 31 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , за участі зацікавленої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України про визнання протиправними дій відповідача у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м.Києва з заявою в порядку ст. 383 КАС України, в якій просила: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неналежного виконання постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року по справі № 755/14095/16-а, яке полягає у перерахунку пенсії державною службовця ОСОБА_1 з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років шляхом їх ділення на показник 60; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років шляхом їх ділення на показник 24, починаючи з 08.08.2016 року з урахуванням раніше проведених виплат.
Ухвалою Дніпровського районного суду  м. Києва від 31.01.2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню та прийняти нове рішення, яким задовольнити її заяву.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату чи про розгляд справи за участі представників сторін до суду не надходило.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
        Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно  залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об`єднання управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 22 серпня 2016 року №11157/13/Г-950/1 про відмову проведення перерахунку позивачу пенсії державного службовця з урахуванням інших виплат у сумі 56184,01 грн. (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога для оздоровлення, індексація заробітної плати та винагорода за безперервну працю на посадах державного службовця), зазначених у довідці Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14.07.2016 року №26-2-7/85, яка враховує при розрахунку пенсії та з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання провести з дня набуття позивачем права на пенсію за віком (з 20.09.2009) перерахунок та виплату пенсії державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (у редакції на час призначення пенсії) з урахуванням усіх виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги для оздоровлення, суми індексації заробітної плати та винагорода за сумлінну безперервну працю на посадах державного службовця, згідно поновленої довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14.07.2016 року  №26-2-7/92.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо проведення перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, на підставі Закону України «Про державну службу». Зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка була чиною на дату призначення пенсії - 20 вересня 2009 року), з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років, починаючи з 08 серпня           2016 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
18 травня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва видано стягувачу відповідний виконавчий лист.
Ухвалою Дніпровського районного суду  м. Києва від 04.03.2019 року замінено боржника - Лівобережне об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у виконавчому провадженні № 54005364 щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/14095/16-а виданий 18 травня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва про зобов`язання Лівобережного об`єднання управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести  перерахунок  пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, на підставі ст.37  Закону України «Про державну службу» ( в редакції, яка була чиною  на дату призначення пенсії - 20 вересня 2009 року),  з урахуванням сум матеріальної допомоги  на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років,   починаючи з  08 серпня 2016 року.
У зв`язку з тим, що, на думку позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві допущені порушення під час виконання постанови Дніпровського районною суду м. Києва від 17.11.2016 року,   ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою в порядку, передбаченому статтями   382,   383 КАС України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За ч. 1, 6 ст.  383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.  249 цього Кодексу.
З системного аналізу вищезазначених норм права можна зробити висновок, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
В свою чергу, чинним законодавством не передбачено, що суд може приймати рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення чи визнати протиправними дії, вчинені на виконання судового рішення, щодо вимог, які не були предметом розгляду.
У матеріалах справи наявна відповідь виконуючого обов`язки начальника Головного управління Пенсійного Фонду України Бойко О. від 20.09.2019 року, у якій зокрема вказано, що Головним управлінням Пенсійного Фонду України виконано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року у справі № 755/14095/16-а в межах зобов`язальної частини та з 08.08.2016 року проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії, як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».
В даному випадку спір фактично виник між учасниками справи з приводу механізму проведення перерахунку пенсії в частині застосування формули для обчислення пенсії, що не було предметом позовних вимог та вказаному питанню не надавалася правова оцінка під час розгляду спору судом першої інстанції.
          Зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року у справі № 755/14095/16-а вбачається, що судом в рамках вказаної справи надавалася правова оцінка правомірності відмови органу Пенсійного фонду в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням інших виплат у сумі 56184,01 грн. (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога для оздоровлення, індексація заробітної плати та винагорода за безперервну працю на посадах державного службовця), зазначених у довідці Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14.07.2016 року №26-2-7/85, яка враховує при розрахунку пенсії та з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто досліджувалося в цілому право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням інших виплат зазначених у довідці Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14.07.2016 року №26-2-7/85.
Водночас, питання щодо визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії суми "інших виплат"  під час розгляду даної справи судом не вирішувалось.
Заявник  же просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років шляхом їх ділення на показник 24, починаючи з 08.08.2016 року з урахуванням раніше проведених виплат.
Проте, позивачем не заявлялася позовна вимога про проведення їй перерахунку пенсії з урахуванням у складі заробітної плати середнього показника сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди за вислугу років шляхом їх ділення на показник 24,  відповідач не висловлював свою правову позицію щодо вказаного питання, а тому вказана  позовна вимога не була предметом судового розгляду та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року не містить висновків зобов`язального характеру про перерахунок пенсії за формулою, наведеною позивачем у заяві.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного виконання постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 року по справі № 755/14095/16-а, відповідно до ст.ст. 382, 383 КАС України, у зв`язку з чим погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні такої заяви.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з дотриманням норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 31 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                                 Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          В.В.Файдюк

                                                                                                            Є.І.Мєзєнцев