Ухвала       
 
17 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/13817/18
провадження № 61-6689ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Фадєєва Наталія Ігорівна, на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Світлани Тарасівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, третя особа - ОСОБА_4 , про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу, зобов`язання вчинити реєстраційні дії, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Світлани Тарасівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, третя особа - ОСОБА_4 , про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу, зобов`язання вчинити реєстраційні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Світлана Тарасівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про усунення перешкод в користуванні власністю,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсними довіреність від 30 червня 2017 року, посвідчену                   20 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко С. Т. за реєстровим № 437, договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0701 га, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю. В. за реєстровим № 4924, та зобов`язати нотаріусів внести відповідні зміни до Єдиного реєстру довіреностей, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсними довіреність від 30 червня 2017 року, посвідчену                   04 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко С. Т. за реєстровим № 342, договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю. В. за реєстровим № 4927, та зобов`язати нотаріусів внести відповідні зміни до Єдиного реєстру довіреностей, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.
 
ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко С. Т., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В. про усунення перешкод в користуванні власністю, набутою шляхом купівлі-продажу земельних ділянок.
 
Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 13 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, в задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовив. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовив. 
 
09 квітня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Фадєєва Н. І., подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, в якій просила скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.. 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Фадєєва Н. І., узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження
 
Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
Разом із цим, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Позовні заяви подано у червні 2017 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною становила особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 600 грн) (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позовної заяви у даній справі).
 
ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Фадєєва Н. Г., оскаржує постанову апеляційного суду в повному обсязі, тому судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить за первісними позовними вимогами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за шість немайнових вимог (визнання недійсними двох довіреностей, двох договорів купівлі-продажу та двох зобов`язань внести відповідні зміни до Єдиного реєстру довіреностей, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна) становить 7 680 грн (640 грн х 6 х 200 %).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги за зустрічним позовом за вимогу немайнового характеру (усунення перешкод в користуванні власністю, набутою шляхом купівлі-продажу земельних ділянок) становить 1 280 грн (640 грн х 200 %).
 
Отже, судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить                      8 960 грн (7 680 грн + 1 280 грн).
 
З наданої до касаційної скарги квитанції від 09 квітня 2020 року № 40-807К, вбачається, що ОСОБА_4 сплатив судовий збір за подання касаційної скарги ОСОБА_1 у розмірі 5 300 грн.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід доплатити суму судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 3 660 грн (8 960 грн - 5 300 грн).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 3 660 грн має бути перераховано або внесено за наступними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету -22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207.
 
У графі «Призначення платежу» обов`язково необхідно вказати: *;101;__________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи); судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний цивільний суд).
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Фадєєва Наталія Ігорівна, на постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев