Ухвала
12 червня2020 року
м. Київ
справа № 326/612/19
провадження № 61-8359ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліпаткіна Елла Володимирівна, на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2020 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого 
(не облікованого) об`єму природного газу,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого (не облікованого) об`єму природного газу в розмірі 38 484,48 грн.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 17 травня 2018 року працівниками оператора ГРМ - ПАТ «Запоріжгаз» на об`єкті споживання відповідача було виявлено факт роботи комерційного вузла обліку газу (лічильника газу) у позаштатному режимі, що полягло у відсутності зміни показань ЗВТ при фактичній витраті (споживанні) природного газу. За даним фактом у присутності відповідача було складено акт про порушення, який було підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та споживачем, зауважень до акту внесено не було.
За результатами вимірювань проведених під час позачергової повірки повірником ДП «Запоріжжястандартметрологія», лічильник відповідача визнаний непридатним для подальшої експлуатації, оскільки значення відносної похибки лічильника у всіх його робочих діапазонах перевищило максимально допустиме. За фактом роботи лічильника відповідача у позаштатному режимі комісією ПАТ «Запоріжгаз» було прийнято рішення про задоволення повністю акту про порушення № 1604 від 17 травня 2018 року. Відповідачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу за період 17 листопада 2017 року по 16 травня 2018 року, з урахуванням підключених газових приладів, зареєстрованих осіб та опалюваної площі. Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу склала 38 484,48 грн. Відповідачем борг в добровільному порядку не сплачено.
Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» вартість донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу в 
сумі 38 484,40 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року залишено без змін.
23 травня 2020 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Ліпаткіна Е. В. подала касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Як підставу для скасування оскаржених судових рішень зазначає зокрема те, що суди попередніх інстанцій не застосували Закон України «Про ринок природного газу», яким не передбачені випадки стягнення вартості донарахованого газу «без вини споживача», а відтак нарахування вартості не облікованого газу згідно пункту 8 глави № розділу ХI Кодексу є таким, що протирічить закону і допускає великі суми нарахування споживачу без наявності його вини. Крім того відповідач подавала заяву про перевірку газового обладнання.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
ОСОБА_1 реалізувала своє право на апеляційний перегляд справи № 326/612/19.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).
Крім того Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ціна позову у справі № 326/612/19 становить 38 484,48 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2020 року (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).
Таким чином справа № 326/612/19 є малозначною в силу вимог закону 
(пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України), незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої або апеляційної інстанції.
Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про наявність випадків передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК Україниза яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Доводи касаційної скарги переважно зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин та необхідності переоцінки доказів у справі, що в силу положень статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; відповідачем реалізовано право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає розгляду клопотання про зупинення виконання судових рішень.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліпаткіна 
Елла Володимирівна, на рішення Приморського районного суду 
Запорізької області від 23 січня 2020 року та постанову 
Запорізького апеляційного суду від 24 квітня 2020 року в цивільній справі № 326/612/19.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. В. Шипович
 
            Є. В. Синельников
 
                                                                                                    С. Ф. Хопта