ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«24» березня 2020 року 
м. Харків
справа № 638/330/13-ц
провадження № 22ц/818/2001/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря - Колосовської А.Р., 
учасники справи:
заявник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», представник заявника - Полфьорова Я.В.,
заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року в складі судді Цвіра Д.М.
в с т а н о в и в:
У грудні 2019 року засобами поштового зв`язку Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що 29 серпня 2013 року Дзержинський районний суд м. Харкова видав виконавчий документ № 638/330/13-ц за позовом банку до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості на користь банку.

Зазначив, що при підготовці виконавчого документу для направлення до органів державної виконавчої служби виконавчий лист було втрачено, а пошуки не призвели до позитивного результату.

Просив поновити строк пред`явлення виконавчого документу № 638/330/13-ц від 29 серпня 2013 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова; видати дублікат виконавчого документу № 638/330/13-ц від 29 серпня 2013 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволено, видано дублікат виконавчого листа № 638/330/13-ц, виданого 29 серпня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором; поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа № 638/330/13-ц, виданого 29 серпня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та у задоволенні заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначила, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи; що початком перебігу нового строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є 19 червня 2014 року та ймовірним закінченням - 19 червня 2015 року, проте банк звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа після річного строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання і причин поважності пропуску строку не надав; що така поведінка стягувача свідчить про те, що він не цікавився ходом виконання судового рішення, у зв`язку з чим ним і був пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надійшло.

23 березня 2020 року від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшли письмові пояснення, в яких банк вважав ухвалу суду - законною, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому посилався на те, що докази того, що виконавча установа направила банку виконавчий лист, зокрема, оригінал квитанції та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в матеріалах справи відсутні.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 12 березня 2020 року від ОСОБА_1 та 23 березня 2020 року від банку надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, які задоволено.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби виконавчий лист не перебуває, наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа з поновленням строку на його пред`явлення до виконання.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2013 року у справі № 638/330/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAU6GA00000015 від 16 липня 2007 року у розмірі 63 828,57 грн; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAU6GA00000015 від 16 липня 2007 року у розмірі 200,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 630,00 грн.

На виконання вказаного заочного рішення суду 29 серпня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 638/330/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 63 828,57 грн, які отримані представником банку 29 серпня 2013 року (довідковий лист до справи).

Як вбачається з повідомлення Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 14-14132/2396 від 14 січня 2019 року згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) на виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 638/330/13-ц, виданого 29 серпня 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 63 828,57 грн. 

18 червня 2014 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу. Повторно виконавчий лист до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області на виконання не надходив (а. с.71).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час набрання рішенням законної сили, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини 2 цієї статті зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частиною 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19).

Матеріали справи свідчать про те, що постановою державного виконавця від 18 червня 2014 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 63 828,57 грн повернуто банку.

Згідно із частиною 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», після його повернення стягувачу, сплив 18 червня 2015 року.

Із заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання банк звернувся поштою 05 грудня 2019 року.

У заяві банк не зазначає, коли і ким було втрачено виконавчий лист, коли, на його думку, переривався строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. 

Заявником не надано жодного належного та допустимого доказу щодо втрати виконавчого листа, про результати службової перевірки за фактом втрати виконавчого листа, тощо. Посилання банку на відповідь Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо направлення банку виконавчого листа без виконання не свідчить про втрату банком виконавчого листа, оскільки з цієї відповіді вбачається, що виконавчий лист направлено банку 18 червня 2014 року, а відправлення виконавчого листа банку не є поважною причиною для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його виконання. Доводи банку, викладені в письмових поясненнях від 23 березня 2020 року щодо того, що доказом відправлення виконавчого листа банку є оригінал квитанції та рекомендоване повідомлення про вручення банку поштового відправлення, які в матеріалах справи відсутні, що свідчить про те, що виконавчий лист банку не направлявся судовою колегією не приймаються, оскільки дані щодо відправлення банку виконавчого документу взяті з офіційного джерела - з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ). Не отримання банком виконавчого листа не є підставою для видачі дублікату виконавчого листа. Банк, який є юридичною особою, зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі, і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах державної виконавчої служби.

Установивши, що заявник понад чотирьох років, з моменту повернення виконавчого листа стягувачу, не цікавився ходом відомого йому виконавчого листа, а із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання звернувся поштою лише 05 грудня 2019 року, тобто поза межами строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та, враховуючи відсутність доказів, які б свідчили про втрату Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» оригіналу виконавчого документу, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу його дублікату та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» не надав доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав, зокрема учинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, а його твердження про те, що виконавчий лист втрачено, ґрунтуються лише на припущеннях.

Також, підставою для відмови у видачі дублікату виконавчого листа є закінчення строку, встановленого для його пред`явлення до виконання, оскільки поважних причин для його поновлення судова колегія не встановила.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції не дослідив і не надав поданим заявником доказам належної оцінки, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, та дійшов помилкового висновку щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Чинним законодавством передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що будь-яких належних доказів на підтвердження вимог банку не надано, інших доказів, які б свідчили про втрату Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» оригіналу виконавчого документу та поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не зазначено, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити та відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 420,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, але в частині видачі дубліката виконавчого листа може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                            І.В. Бурлака

Судді                                                                 С.С. Кругова

                                                                       О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 24 березня 2020 року.