П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/3143/19-а 
                                                                      Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.
                                                                      Суддя-доповідач:  Матохнюк Д.Б. 

17 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. 
за участю:
секретаря судового засідання:  Ткач В.В.,
представника позивача: Балтака Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - військова прокуратура Маріупольського гарнізону, про визнання дій протиправними, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - військова прокуратура Маріупольського гарнізону, про визнання протиправними дії командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) з копіювання та розповсюдження відомостей, які становлять лікарську таємницю, конфіденційну інформацію та персональні дані прапорщика ОСОБА_1 (П-017893) інспектора прикордонної служби 2 категорії-техніка групи реєстрації та паспортної роботи відділу прикордонного контролю штабу шляхом направлення на адресу військового прокурора Маріупольського гарнізону листа від 23.06.2018 р. №64-5926 із копією висновку службового розслідування від 19.06.2018 року №93-С/Р на 4 аркушах та копіями матеріалів до висновку службового розслідування від 19.06.2018 року №93-С/Р на 27 аркушах.
23 грудня 2019 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову частково. Визнано протиправними дії  в частині  копіювання та розповсюдження відомостей, які становлять лікарську таємницю, конфіденційну інформацію та персональні дані ОСОБА_1 шляхом направлення на адресу військового прокурора Маріупольського гарнізону приєднаних до листа від 23.06.2018 р. №64-5926 наступних документів: доповідної записки від 28.05.2018 р.; пояснень ОСОБА_2 ; акта №1/4-18 від 22.02.2018 р., виписки №426 із медичної картки хворого; листка непрацездатності серії АДД №656761; довідки №261 госпітальної військово-лікарської комісії; вхідної телеграми № 337 88. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився. До початку судового засідання подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що за відсутності прямого сполучення між містами Маріуполь та Вінниця не можливо забезпечити явку представника у судове засідання.
Розглянувши дане клопотання, заслухавши думку представника позивача, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки дана справа неодноразово відкладалась за клопотаннями відповідача. Також, подаючи неодноразово клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не зазначив про те, які ще додаткові письмові докази ним можуть бути надані у судовому засіданні, які не були надані та дослідженні в суді першої інстанції. Крім того, суд апеляційної інстанції не визнавав явку учасників справи обов`язковою.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином.
Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу  необхідно задовольнити, з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Позивач оскаржує постанову суду першої інстанції в частині не задоволених позовних вимог. 
Так, судом першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, що визнання неправомірними дії відповідача в частині надіслання самого листа повідомлення від 23.06.2018 р. із приєднанням до нього аркушів бесіди, письмової доповіді від 19.06.2018 р., пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 витягів з наказу №34-ВВ від 14.02.2018 р., №46-ВВ від 01.03.2018 р., №72-ВВ від 02.4.2018 р., №114-ВВ від 21.05.2018 р., №202-ос від 16.10.2015 р., виходив з того, що вказані документи не містять конфіденційної інформації, персональних даних та лікарської таємниці щодо позивача. 
Також, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо надіслання самого висновку про службове розслідування та контракту  проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, посилаючись на те, що хоча й вказані документи містять персональні дані позивача, однак 07.09.2012 р. ОСОБА_1 надано Донецькому прикордонному загону згоду на обробку персональних даних, зокрема для реалізації визначених законодавством прав та обов`язків у сфері, пов`язаній з проходженням військової служби, трудових правовідносин та соціального захисту. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 6 Закону України “Про захист персональних даних” обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України “Про захист персональних даних” володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.
Частиною 3 ст. 10 Закону України “Про захист персональних даних” визначено, що використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.
При цьому, ч.4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-ХIV визначено, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Тобто, аналіз змісту даної норми покладає на відповідача лише обов`язок письмово повідомити орган досудового розслідування про факт наявності вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем, але не зобов`язує направляти разом із повідомленням копії документів, які становлять лікарську таємницю, конфіденційну інформацію та персональні дані.
Так, у додатках до листа №64-5926 від 23.06.2018 року аркушів бесіди, письмової доповіді від 19.06.2018 р., пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 витягів з наказу №34-ВВ від 14.02.2018 р., №46-ВВ від 01.03.2018 р., №72-ВВ від 02.4.2018 р., №114-ВВ від 21.05.2018 р., №202-ос від 16.10.2015 р., висновку про службове розслідування та контракту  проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, направленого військовому прокурору Маріупольського гарнізону, становить  конфіденційну інформацію та персональні дані прапорщика ОСОБА_1 , а саме містять інформацію про посаду, військове звання, П.І.П., дату та рік народження, громадянство, місце реєстрації.
Крім того, Адміністрацією Державної прикордонної служби України листом №30/Б-797 від 26.04.2019 року проінформовано, що з метою забезпечення виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" в Адміністрації Державної прикордонної служби України видано наказ №501 від 07 липня 2011 року "Про затвердження переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Державній прикордонній службі України та Інструкції із захисту публічної інформації у Державній прикордонній службі України".
Відповідно до вищезазначеного наказу відомості (дані, інформація), які містяться у послужному списку військовослужбовців Державної прикордонної служби України (по заповненню за встановленою формою) та висновках, витягах, відомостях, картках, контрактах, книгах, наказах, особових справах, паспортах, планах, положеннях, результатах психологічних обстежень, справах, характеристиках, що створюються (обробляються) посадовими та службовими особами Державної прикордонної служби України, розголошення яких може мати негативні наслідки у сфері державної безпеки та/або може завдати шкоди законним інтересам та правам військовослужбовців Державної прикордонної служби України, віднесені до відомостей, що становлять службову інформацію у Державній прикордонній службі України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист персональних даних кожна особа має право на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів.
Разом з тим, порядок реалізації повноважень (правова процедура) слідчого щодо витребування документів від підприємств, установ та організацій визначений главою 15 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) і здійснюється у формі отримання тимчасового доступу до речей і документів.
Згідно з ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Тобто, право витребувати документи (отримувати тимчасовий доступ до речей і документів) у підприємства чи іншого суб`єкта можливо лише на підставі ухвали слідчого судді, суду.
При цьому, відповідно до п. 2, 4, 8 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: відомості, які можуть становити лікарську таємницю; конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.
Згідно змісту п. 18 листа ВССУ від 05.04.2013 №223-559/0/4-13 "Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження" беручи до уваги зміст положень ч. 1 ст. 86, ч. 2, 3 ст. 93 КПК України, застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (частини 7 статті 163 КПК України) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо:
1) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи;
2) речі та документи згідно зі статті 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення.
В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК України.
Проте, із матеріалів справи встановлено, що дії відповідача з копіювання та розповсюдження відомостей, які становлять конфіденційну інформацію та персональні дані ОСОБА_1 шляхом направлення на адресу військового прокурора Маріупольського гарнізону листа від 23.06.2018 року №64-5926 із копією висновку службового розслідування від 19.06.2018 року №93-С/Р на 4 аркушах та копіями матеріалів до висновку службового розслідування від 19.06.2018 року №93-С/Р на 27 аркушах, вчинені без відповідної ухвали слідчого судді, тобто без застосування органом досудового розслідування обов`язкової та необхідної у даному випадку процедури передбаченої главою 15 КПК України.
При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на наявність у матеріалах особової справи позивача згоди на обробку персональних даних від 07.09.2012 року, оскільки дана згода була висловлена виключно з метою реалізації відповідними підрозділами військової частини НОМЕР_1 (кадровим, фінансово-економічним тощо) внутрішньої роботи у сфері проходження військової служби та не свідчить про надання позивачем згоди на обробку з метою передачі будь-якій третій особі, в тому числі і органом військової прокуратури її персональних даних.
Статтею 317 КАС України визначені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга - підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.    
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
          Рішення  Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, - змінити.
          Викласти резолютивну частину рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року наступним чином:
"Визнати протиправними дії командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) з копіювання та розповсюдження відомостей, які становлять лікарську таємницю, конфіденційну інформацію та персональні дані прапорщика ОСОБА_1 (П-017893) інспектора прикордонної служби 2 категорії-техніка групи реєстрації та паспортної роботи відділу прикордонного контролю штабу шляхом направлення на адресу військового прокурора Маріупольського гарнізону листа від 23.06.2018 р. №64-5926 із копією висновку службового розслідування від 19.06.2018 року №93-С/Р на 4 аркушах та копіями матеріалів до висновку службового розслідування від 19.06.2018 року №93-С/Р на 27 аркушах».

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

          Постанова суду складена в повному обсязі 18 червня 2020 року.

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.