ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3564/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання  Царьової Н.П.,
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу                               Запорізької митниці Державної фіскальної служби

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року (головуючий суддя – Новікова І.В.) в адміністративній справі

за позовом                                          ОСОБА_1 

до                                                   Запорізької митниці Державної фіскальної служби

про                                                   визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Запорізької митниці Державної фіскальної служби (далі – Відповідач), в якому просила:
-          визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача про коригування митної вартості товарів №UA112080/000060/2 від 05.07.2019;
-          визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2019/00523 від 05.07.2019.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.114-118).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного Позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору Відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої Позивачем митної вартості товару не встановлено. Відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню транспортного за ціною договору.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що митниця повідомляла брокера про відсутність відповідних платіжних документів, про наявність у митниці інформації щодо вищої вартості товару та можливість надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Відповідач зазначає, що вказані документи до митного оформлення не надавались, відтак, Позивачем не було надано до митниці всіх належних документів. Також Відповідач вказав, що митниця при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови діяла обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, з дотриманням вимог чинного законодавства.
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що первинний пакет документів, який був поданий Відповідачу, містив всі документи, на підставі яких згідно норм Митного кодексу України підтверджується митна вартість товарів, що імпортуються. 
Позивач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання представника не направив, що не перешкоджає розгляду справи.
Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представника Відповідача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 03 липня 2019 митним брокером ПП «Леон-Броксервіс», в інтересах Позивача до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно зі  статтею 257 Митного кодексу України, митну декларацію з довідковим номером 4580 в режимі ІМ 40, якій присвоєно №UA112080/2019/019174 на товар:
«Автомобіль легковий призначений для перевезення людей, що був у використанні, марки BMW, модель ХЗ - 1шт. Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, з робочим об`ємом циліндрів двигуна 2993 см3, загальна кількість місць для сидіння 5, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2015, дата першої реєстрації 22.01.2015. Не містить у своєму складі передавачів або передавачів та приймачів. Виробник BAYERISCHE MOTOREN WERKE АG. Країна виробництва DЕ. Торговельна марка BMW.».
Разом з митною декларацією Позивачем до митного оформлення подано: інвойс від 26.06.2019 №2019/156; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 28.06.2019 №UA209020/2019/30257; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 22.01.2015 №EJ782960; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26.06.2019 № ZBI232377991; висновок експертного дослідження МВС України від 02.07.2019 №08/2342/6223; сертифікат відповідності від 01.07.2019 №UA.008.79124-19; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України від 14.06.2017 №FG603114; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України від 29.09.1998 № CA875542 .
Під час здійснення Відповідачем митних формальностей щодо документального оформлення імпортованого позивачем товару спрацювала Автоматизована система аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР), а саме АСАУР сформовано профілі ризиків та визначено необхідні митні процедури, а саме: за кодом 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; за кодом 106-2 - «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», 210-1  «Проведення митного огляду транспортного засобу»; 911-1 - «Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки».
Під час проведення посиленого контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме:
1) відповідно до рахунку №2019/156 від 26.06.2019 сплату за товар здійснено готівкою та всупереч вимогам ч.1  ст.368 МК України, платіжні документи, що підтверджують вартість товару (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі) до митного оформлення на надавались;
2) у органу доходів і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 21400 Євро/шт., що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.
У зв`язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, декларанту направлено електронне повідомлення, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) каталоги, прейскуранти, (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями про вартість товару/сировини.
05.07.2019 декларантом додатково надано: платіжне доручення у зовнішній торгівлі від 04.07.2019; копію митної декларації країни відправлення від 27.06.2019.
За результатами розгляду поданих документів митним органом здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням наявної в митниці інформації щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методам з розрахунку 21400 Євро/шт. (система оцінки транспортних засобів Schwackenet, www.schwakenet.de), у зв`язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA112080/2019/000060/2 від 05.07.2019 із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. У митному оформленні МД №UA112080/2019/019174 від 03.07.2019 було відмовлено, складено картку відмови в митному оформлені №UA112080/2019/00523 від 05.07.2019.
Відповідно до ч.1  ст.248 Митного кодексу України  митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з ч.1  ст.257 Митного кодексу України  декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до  ст.49 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1  ст.51 Митного кодексу України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
Частиною 1  ст.52 Митного кодексу України  визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Відповідно до ч.2  ст.52 Митного кодексу України  декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ч.1  ст.53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2  ст.53 Митного кодексу України).
Відповідно до ч.3  ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.
Відповідно до приписів  ст.53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб`єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду. Крім того, якщо митним органом виявлено певні розбіжності, витребуванню підлягають не будь-які документі згідно з законодавчо визначеним переліком, а саме ті документи, надання яких може призвести до усунення виявлених розбіжностей.
Судом встановлено, що на момент проведення митних формальностей митним органом було вказано декларанту лише на два недоліки, а саме ненадання платіжних документів на підтвердження вартості товару та наявність у митного органу інформації про вищу митну вартість товару, під час проведення аналізу системи оцінки транспортних засобів Schwackenet (www.schwakenet.de).
Інших зауважень щодо поданих до митного оформлення декларантом документів митним органом не заявлялось під час митного оформлення товару.
Відповідно до п.4 ч.2  ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Згідно ч.1  ст.368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Частиною 4  ст.368 МК України  передбачено, що у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього  Кодексу.
У спірних правовідносинах митний орган під час витребування додаткових документів лише посилається на ч.1  ст.368 МК України, проте не навів жодних доказів зазначення Позивачем недостовірної заявленої фактурної вартості товару, а також не зазначив в чому така невідповідність полягає.
З наданого інвойсу №2019/156 встановлено, що оплата за придбаний автомобіль проводилась 26.06.2019 готівкою  18.700 Євро (мовою оригіналу  Der Betrag von 18.700 € wird in Bar bezahlt am 26.06.2019).
Також, в зазначеному інвойсі визначена ціна у разі експорту  15,714,29 євро (мовою оригіналу  Zum Netto Export Preis von Euro  15.714,29 €).
Митним органом не зазначено жодних зауважень щодо зазначеної декларантом митної вартості автомобіля в митній декларації, а здійснено зауваження саме щодо відсутності платіжного документа.
Разом з тим, як видно з інвойсу та як самостійно зазначено митним органом у повідомленні про необхідність подання додаткових документів, Позивачем розрахунок з продавцем здійснено готівковими коштами, за таких обставин вимога митного органу надати платіжний документ є безпідставною.
У процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються.
Відсутність платіжного документа, у разі готівкових розрахунків, не може бути самостійною підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару та взагалі бути підставою для сумнівів, що обґрунтованості заявленої митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №803/1112/17 (провадження №К/9901/1233/17).
Також суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо використання митним органом інформації із системи оцінки транспортних засобів Schwackenet (www.schwakenet.de).
Відповідачем не обґрунтовано підстави і правомірність використання у даному випадку відомостей оціночної діяльності програмного продукту Schwackenet.
Зокрема, за змістом пункту 5 «Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків» Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 №689, визначено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації:
- спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС;
- спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;
- інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;
- інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару;
- інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи;
- інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС;
- цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;
- інформація отримана з мережі Інтернет.
У даних відносинах інформація із програмного продукту Schwackenet від 03.07.2019 є висновком про якісні та вартісні характеристики товару. Однак, Відповідач жодним чином не аргументував наявність у Schwackenet відповідної ліцензії на право здійснення будь-якої оціночної діяльності із визначення вартості транспортних засобів, в т.ч. тих, які продаються чи придбаваються. Не послався Відповідач й на нормативно-правовий акт, відомчий наказ, міжурядову угоду чи міжнародний договір тощо, які б надавали права митним органам Державної фіскальної служби України замовляти та використовувати відповідну оцінку автомобілів.
Відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу за допомогою програмного комплексу Schwackenet від 03.07.2019 з врахуванням ПДВ.
Однак, безпосередній переклад із німецької на українську мови витягу з програмного комплексу Schwaсke від 03.07.2019 свідчить про наявність у ньому інформацію про два види вартості: «Verkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 21.400 EUR» - «вартість продажу (Schwacke) з ПДВ 21.400 EUR»  та «Еinkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 18.000 EUR» - «вартість покупки (Schwacke) без ПДВ 18.000 EUR». При цьому будь-якого обґрунтування щодо застосування під час коригування митної вартості товару саме вартості на рівні 21.400 EUR, а не 18.000 EUR, Відповідач не зазначив.
Оцінка Schwackenet від 03.07.2019 здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану імпортованого транспортного засобу. Відповідач у свою чергу не довів, що інформація про реальний стан транспортного засобу була передана для оцінки за допомогою програмного продукту Schwackenet.
Таким чином, висновки Відповідача щодо документального не підтвердження Позивачем митної вартості транспортного засобу є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі відомостей про ціну товару з програмного продукту Schwackenet є протиправним.
Будь-яких аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного Позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору Відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої Позивачем митної вартості товару не встановлено.
Відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню транспортного за ціною договору.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 25 листопада 2019 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.    243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року по справі №280/3564/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена 17 березня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов