ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7741/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 р. (суддя Конєва С.О.) в адміністративній справі № 160/7741/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати протиправними та скасувати: рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200086/2 від 10 травня 2019 р.; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2019/00352 від 10 травня 2019 р. за ВМД №UA110150/2019/221652 від 08 травня 2019 р.
В обґрунтування позовних вимог скаржник зазначив, що дії митного органу щодо порядку митного оформлення та застосування методів визначення митної вартості товару не відповідають чинному законодавству. Згідно повідомлення №547611 митний орган безпідставно витребував додаткові документи у зв`язку з тим, що купча складена іноземною мовою. Позивачем були надані до митного оформлення документи, які містили в числовій формі об`єктивні дані про митну вартість товару та свідчили про відсутність підстав, передбачених частиною 2 статті 58 Митного кодексу України. Проте, митним органом безпідставно не було визнано заявлену декларантом митну вартість ввезеного товару та прийнято рішення про її коригування. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Сабадаш Н.П.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. Скаржник вказує, що подані декларантом документи не містили розбіжностей, ознак підробки, з них вбачались всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Митний орган без наявності підстав, встановлених частиною 3 статі 53 Митного кодексу України, витребував додаткові документи. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що при поданні до митного органу документів декларантом було надано експертний висновок щодо дійсної вартості ввезеного товару. Цей документ не вплинув на рішення митного органу, незважаючи на те, що ним було визначено дійсну вартість ввезеного автомобіля, яка і мала бути базою для визначення митної вартості у рамках консультацій. Судом першої інстанції також не враховано довідку декларанта від 06 травня 2019 р., у якій зазначено, що вартість транспортування транспортного засобу з Литви до пункту пропуску складає 100 евро.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Дніпровська митниця Держмитслужби просить залишити апеляційну без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції – без змін, як законне та обґрунтоване, зазначаючи, що відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України обов`язковими документами, що підтверджують заявлену митну вартість, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 р. №, та частини 2 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження транспортних витрат декларантом подається, зокрема калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Надана декларантом довідка від 06 травня 2019 р., в якій зазначено, що на вартість транспортування транспортного засобу з Литви до пункту пропуску складає 100 євро, не відповідає зазначеним приписам. Отже, зазначена вартість доставки позивачем документально не підтверджена. Купча, надана позивачем під час здійснення митного оформлення транспортного засобу, не може вважатись документом, що заміщує квитанцію або платіжний документ, оскільки не містить установчих умов оплати та умов поставки товару, порядку переходу права власності на товар, даних про банківські реквізити рахунку продавця. У висновку експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 08 травня 2019 р., що наданий позивачем під час здійснення митного оформлення транспортного засобу, зазначена вартість імпортованого позивачем автомобіля 9567,50 евро, проте, у графі 42 «Ціна товару» ЕМД від 08 травня 2019 № UA110150/2019/221652 декларантом визначено митну вартість транспортного засобу на рівні 8 600 евро. Таким чином, документи, надані позивачем під час здійснення митного оформлення, транспортного містили розбіжності у числових значеннях визначення митної вартості товару. Надання до митного оформлення документів державною мовою або забезпечення їх перекладу у разі, якщо ці документи викладені іноземною мовою, є обов`язком декларанта, який повинен виконуватись у будь-якому випадку. Невиконання зазначеного обов`язку призводить до правових наслідків - неможливість прийняття наданих до митного оформлення документів та наявних в них відомостей у якості підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару. Резервний метод визначення митної вартості товару (2г) було застосовано у зв`язку з неможливістю застосування інших методів, тому митну вартість розраховано на рівні 17460 євро/од., прийнято рішення про коригування митної вартості від 10 травня 2019 р. UA110000/2019/200086/2.
Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення скаржнику – 30 квітня 2020 р., відповідачу – 24 квітня 2020 р.,  суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили. 
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється також в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що 08 травня 2019 р. ОСОБА_1 було подано електронну митну декларацію №UA110150/2019/221652 з метою митного оформлення транспортного засобу: автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався: марка – VOLKSWAGEN; модель – PASSAT Variant; номер кузова/ НОМЕР_1 - НОМЕР_2 ; тип двигуна – дизель; робочий об`єм циліндрів – 1968 см3; потужність двигуна – 110 кВт; екологічна норма – Євро-2, дата виготовлення – 22 червня 2016 р., показник одометра (згідно висновка експерта) – 234673 км; колір – сірий; країна походження – Німеччина. Пошкодження: деформація без ушкодження лакофарбового покриття боковини задньої правої, забруднена оббивка салону і оббивка сидінь, порушення лакофарбового покриття в районі капота та порогів. Комплектність: базова. Відсутнє додатково встановлене обладнання, що підтверджується змістом копії відповідної декларації, наявної в матеріалах справи (а.с.21,72-73,106-107,143-144). Разом з вказаною вище ЕМД для підтвердження складових митної вартості ввезеного товару позивачем були надані наступні документи, а саме: контракт б/н (купча) від 26 квітня 2019р., довідка від 06 травня 2019 р., акт про проведення огляду (переогляду) товарів UА205010/2019/218139 від 27 квітня 2019 р., довідка 35300 від 06 травня 2019 р., висновок експертного автотоварознавчого дослідження 981т19 про оцінку транспортного засобу від 08 травня 2019р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29 липня 2016 р., свідоцтво про тимчасову реєстрацію транспортного засобу, що підтверджується змістом ЕМД від 08 травня 2019р. та документами, наявними у справі (а.с. 13-15, 17-18, 21-26, 51-54, 72-73, 106-107, 119-123, 129, 131-134, 140, 143-153, 164-165, 170). В ході проведення митного контролю і митного оформлення товару за ціною договору (основний метод) митницею було здійснено перевірку заявленої митної вартості за результатами якої митним органом були виявлені розбіжності у поданих документах, а саме: згідно поданої ЕМД декларантом були понесені витрати на доставлення товару у розмірі 100 євро, проте, документально зазначена вартість доставки не підтверджена; наданий до митного контролю рахунок від 26 квітня 2019р. - купча не містить установчих умов оплати та умов поставки товару, а саме відсутні дані щодо року виготовлення, кольору та інших індивідуальних характеристик (стан авто), відсутні дані щодо показника одометру (показання пробігу авто), що має значення для визначення митної вартості оцінюваного транспортного засобу; відсутні платіжні (або банківські) документи, що свідчать про факт оплати товару; відповідно до статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою, проте до митного оформлення перекладів документів не надано, що підтверджується змістом графи 33 рішення, картки відмови (а.с. 33-36, 77-80, 110-118). У зв`язку із вказаними розбіжностями у поданих до митного оформлення документах, у межах проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом, в електронному порядку була проведена відповідна процедура консультацій та за її наслідками декларанту було запропоновано надати додаткові документи (за їх наявності), а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; митну декларацію країни відправлення; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; переклади товаросупровідних документів, складених іноземною мовою відповідно до статті 254 Митного кодексу України, що підтверджується змістом повідомлення №1 від 10 травня 2019 р. р. та змістом оспорюваних рішень, копії яких наявні у справі (а.с.33-36, 77-80, 82, 110-118). Листом №10/01 від 10 травня 2019 р. р. ТОВ «Брокерська компанія «Південь» повідомила митний орган про те, що надати інші додаткові документи в рамках оформлення ЕМД №UA11050/2019/221652 від 08 травня 2019 р. у десятиденний строк не має можливості та просило продовжити митне оформлення, що підтверджується змістом копії відповідного листа, наявної у справі (а.с. 123).10 травня 2019 р. відповідачем було прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2019/00352, та рішення про коригування митної вартості товарів за №UA110000/2019/200086/2 за змістом яких, митна вартість товару скоригована за другорядним методом митної вартості товару – 2г (резервний метод) і визначена за ЕМД від 04 квітня 2019 р. №500630/2019/7256 на рівні 17460 євро/од згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України (а.с.33-36, 77-80, 110-118).
Не погодившись із вказаними карткою відмови та рішенням, позивач оскаржив їх в судовому порядку.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних рішень, оскільки надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Відповідно до пункту 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Згідно статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження складових митної вартості придбаного автомобілю декларантом було подано до митного оформлення довідку від 06 травня 2019 р., у якій зазначено, що на вартість транспортування транспортного засобу з Литви до пункту пропуску складає 100 євро. Проте, документів, які б підтверджували понесення цих витрат (чеки, банківські документи) декларантом не надано. Факт не подання декларантом до митного оформлення документів, які б підтверджували понесення ним витрат на транспортування товару, підтверджується і змістом копії поданої митної декларації. Також декларантом не було подано до митного оформлення платіжних або банківських документів, що підтверджують факт оплати оцінюваного транспортного засобу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що копія перекладу договору на купівлю вживаного транспортного засобу (купчої) від 26 квітня 2019 р. не є належним доказом фактичної сплати позивачем за придбання ввезеного оцінюваного автомобіля оскільки, її зміст не свідчить про отримання продавцем від покупця (позивача) 8600 євро за наведений автомобіль. Окрім того, зазначена купча була надана до митного оформлення на німецькій мові та її перекладу до митниці не було надано. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження 981т19 про оцінку транспортного засобу від 08 травня 2019р. вартість ввезеного позивачем автомобілю визначено в розмірі 9567,50 євро.
З огляду на наведене, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо фактичної вартості оцінюваного товару (автомобілю), ввезеного позивачем на територію України, що є підставою для витребування у декларанта додаткових документів у межах проведення процедури консультації між митним органом та декларантом.
На виконання вимог митниці ТОВ «Брокерська компанія «Південь» листом №10/01 від 10 травня 2019 р. повідомило митний орган, що надати інші додаткові документи у десятиденний строк немає можливості та просило продовжити митне оформлення.
Отже, при митному оформленні товару позивачем до митного органу не було надано в повному обсязі документів, необхідних для визначення митної вартості автомобілю за ціною договору.
У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних та подібних товарів, методів віднімання та додавання, що обґрунтовано у оспорюваних рішеннях, митним органом митна вартість зазначеного транспортного засобу була скоригована за другорядним методом митної вартості.
Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність спірних рішень.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 р. в адміністративній справі № 160/7741/19  - залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 09 червня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук