ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3106/19                                           Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Бояринцева М.А.,                                                                                                                                                 Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Костюк Л.О.,
при секретарі                                   Горяіновій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» до Державної податкової служби України, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України», Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Український геологічний науково-виробничий центр», Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Іст Юроуп Петролеум») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (правонаступник Державної фіскальної служби України) (далі по тексту - відповідач, ДПС України) в якому просило:
- визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті до реєстрації Єдиному реєстрі податкових накладних: розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 2 від 09.01.2019 до податкової накладної № 4 від 18.10.2012; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 3 від 09.01.2019 до податкової накладної № 8 від 13.11.2012; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 4 від 09.01.2019 до податкової накладної № 16 від 20.12.2011; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 5 від 09.01.2019 до податкової накладної № 40 від 28.12.2011; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 09.01.2019 до податкової накладної № 28 від 18.08.2011;
- зобов`язання відповідача прийняти та зареєструвати в операційні дні, коли їх було надіслано засобами електронного зв`язку, в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунки коригування кількісних і вартісних показників: 22.01.2019 розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 2 від 09.01.2019 до податкової накладної № 4 від 18.10.2012, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 3 від 09.01.2019 до податкової накладної № 8 від 13.11.2012, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 4 від 09.01.2019 до податкової накладної № 16 від 20.12.2011; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 5 від 09.01.2019 до податкової накладної № 40 від 28.12.2011; 30.01.2019 розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 7 від 09.01.2019 до податкової накладної № 28 від 18.08.2011.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року значений позов задоволено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
15.06.2020 року на адресу суду відповідачем подано клопотання про зупинення провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів, спричинених коронавірусом Covid-19.
Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши зазначене клопотання дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки участь сторін під час розгляду даної справи не є обов`язковою, а матеріали справи містять належні докази для розгляду справи по суті. 
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слуханню справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Іст Юроуп Петролеум», у січні 2019 року, на виконання ухвалених Господарським судом міста Києва мирових угод, здійснило перерахування коштів своїм контрагентам, а саме:
- ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України»: на виконання мирової угоди по справі № 910/22595/16, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2017, перераховано 331 872,86 грн. (ПДВ 55 312,14 грн.); на виконання мирової угоди по справі № 910/22593/16, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2017, перераховано 109 516,22 грн. (ПДВ - 18  252,70 грн.); на виконання мирової угоди по справі № 910/22594/16, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2017, перераховано 35     095,44 грн. (ПДВ - 5  849,24 грн.);        
- Дочірньому підприємству Національної акціонерної компанії «Надра України» «Українськитй геологічний науково-виробничий центр»: на виконання мирової угоди по справі № 910/10529/14, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2017, перераховано 624     767,82 грн. (ПДВ - 104     127,97 грн.);
- Дочірньому підприємству Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія»: на виконання мирової угоди по справі № 910/23630/16, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2018, перераховано 30 450 грн. (ПДВ - 5 075 грн.).
Керуючись нормами  Податкового кодексу України,  ТОВ «Іст Юроуп Петролеум» складено та відправлено вказаним контрагентам для здійснення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні розрахунки коригування кількісних і вартісних показників:
ь          № 2 від 09.01.2019 до податкової накладної № 4 від 18.10.2012;
ь          № 3 від 09.01.2019 до податкової накладної № 8 від 13.11.2012;
ь          № 4 від 09.01.2019 до податкової накладної № 16 від 20.12.2011;
ь          № 5 від 09.01.2019 до податкової накладної № 40 від 28.12.2011;
ь          № 7 від 09.01.2019 до податкової накладної № 28 від 18.08.2011.
Проте, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників не прийняті ДФС України, з підстав порушення вимог  статті 102 Податкового кодексу України  та пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, а саме: дата складання податкової накладної не може бути меншою ніж 1095 календарних днів від дати складання розрахунку коригування.
Не погоджуючись з  вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право на внесення змін до податкових накладних, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку із зміною кількісних та вартісних показників, внесених до такої податкової накладної на підставі пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту16.1.3пункту16.1статті  16 ПК України  платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з вимогами пункту  201.1  статті  201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Положення пункту  192.1  статті  192 ПК України  встановлюють необхідність коригування сум податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача шляхом складання розрахунку коригування до податкової накладної, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи, зокрема, повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг. Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до підпункту 192.1.1  пункту 192.1  статті 192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:
а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;
б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.
Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.
За змістом окремих абзаців пункту  201.10  статті  201 ПК України  при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. 
Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1  статті  192  цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї норми, постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 6 Порядку №1246 визначено, що розрахунок коригування до податкової накладної, яка складена до 1 лютого 2015 року та не підлягала реєстрації, відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, підлягає реєстрації після реєстрації такої накладної, для чого постачальник (продавець) товарів/послуг повинен протягом операційного дня зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складення з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Кодексу) та розрахунок коригування.
Отже, з метою застосування строку, визначеного  статтею 102 Податкового кодексу України, як підстави для відмови у реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної необхідна наявність сукупності обставин, а саме податкова накладна, до якої подається розрахунок коригування, повинна бути складена до 01 лютого 2015 року, ця податкова накладна не підлягала внесенню до Реєстру у зв`язку з недосягненням суми, визначеної пунктом 11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, ця податкова накладна не зареєстрована у Реєстрі з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 зазначеного Кодексу, на момент подачі розрахунку коригування до неї.
Разом з тим, пункт 6 Порядку № 1246 не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки податкові накладні № 4 від 18.10.2012 року, № 8 від 13.11.2012 року, № 16 від 20.12.2011 року, № 40 від 28.12.2011 року, № 28 від 18.08.2011 року, хоч і виписані до 01 лютого 2015 року, проте зареєстровані у Реєстрі.
Аналіз наведених норм свідчить про право позивача на внесення змін до податкових накладних, що були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку із зміною кількісних та вартісних показників, внесених до такої податкової накладної на підставі пункту  192.1  статті  192 ПК України.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі №826/5011/17 та від 07 листопада 2018 року в справі №816/1403/17.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що реєстрація податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄРПН є обов`язком постачальника товарів чи послуг. Цьому обов`язку кореспондує обов`язок ДФС прийняти та зареєструвати подані платником податку-продавцем такі документи в ЄРПН.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 820/10538/15.
У даному випадку, податкові накладні, до яких 09.01.2019 року позивач склав розрахунки коригування, були зареєстровані в ЄРПН, що підтверджується відповідними квитанціями, які згідно з  п.201.10 ст. 201 ПК України є належними доказами факту реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Таким чином, у спірних правовідносинах відсутні умови для застосування положень п. 6 Порядку № 1246, оскільки податкові накладні, до яких позивачем було складено розрахунки коригування, на виконання ухвалених Господарським судом м. Києва мирових угод, підлягали реєстрації в ЄРПН та були зареєстровані.
Посилання апелянта на пропуск строку, який визначено ст. 102 ПК України (1095 днів), здійснення коригування показників податкової накладної не заслуговують на увагу суду, адже мирові угоди були ухвалені Господарським судом м. Києва у 2017-2018 роках, а коригування позивачем здійснено у січні 2019 року, тобто в межах 1095 днів.
У зв`язку з встановленими обставинами та зазначеними нормами чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що у ДФС України не було законних підстав для відмови у прийнятті поданих у січні 2019 року ТОВ «Іст Юроуп Петролеум» розрахунків коригування кількісних і вартісних показників податкових накладних.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. 
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. 
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
     
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                             Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 22.06.2020 року