ПОСТАНОВА
Іменем України

08 квітня 2020 року 
Київ
справа №826/16176/16
адміністративне провадження №К/9901/33822/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шевцової Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року (головуючий суддя - Балась Т.П., судді Літвінова А.В., Мазур А.С.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року  (головуючий суддя - Губська Л.В., судді - Ісаєнко Ю.А., Парінов А.Б.) у справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Пенсійного фонду України 
про зобов`язання вчинити дії, - 

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Пенсійного фонду України (далі - ПФ України, відповідач) про зобов`язання Пенсійного фонду України розглянути звернення позивача від 03.03.2016 по суті та надати належну відповідь на нього (конкретно на кожне питання окремо) відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на Конституцію України, Закон України "Про звернення громадян" та зазначав, що відповідачем порушено конституційне право позивача на отримання відповіді на звернення, яка надана без конкретних відповідей на поставлені питання. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову. 

Відмовляючи в позовних вимогах, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в той час, як позивач своїх доводів належним чином не довів і не обґрунтував. Крім того, саме територіальні органи Пенсійного фонду України, а не Пенсійний фонд України, наділені повноваженнями щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсії. Таким чином, Пенсійним фондом України надана відповідь з урахуванням власних повноважень. Також, представником відповідача подано до суду першої інстанції додаткові пояснення від 09.12.2016 року № 40429/07-10, в яких зазначено, що Пенсійним фондом України на адресу Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якому ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач пенсії, направлено запит, у відповідь на який отримано копію рішення управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області від 02.02.2015 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2016 року. Зазначена копія рішення долучена до матеріалів судової справи. Таким чином, оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем отримана відповідь на останнє запитання зі свого звернення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушеного права, яке підлягало б поновленню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

03 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, просила їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування поданої касаційної скарги вказує на те, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог. Відповідачем не було надано належної відповіді на всі питання, що викладені позивачем в своєму зверненні від 03.03.2016, а про наявність рішення управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області від 02.02.2015 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2016 року позивач дізналась лише під час судового провадження.   

Відповідачем надані Суду заперечення на касаційну скаргу, в яких вказував на законність винесених рішень судами попередніх інстанцій. Вказав, що право, яке захищає суд, повинно існувати на день ухвалення судового рішення. А Пенсійним фондом України була надана повна відповідь на всі питання звернення з урахуванням власних повноважень. Просив Суд залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу без задоволення.  

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2020 року зазначену касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Красноармійським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювалося нарахування та перерахування пенсії ОСОБА_1 на картковий рахунок в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), як особі тимчасово переміщеній в м. Красноармійськ.

Водночас, як зазначає позивач, з лютого 2015 року на її картковий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» припинилося перерахування пенсії.

Позивач звернулася із запитом до Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримала лист від 09.02.2016 № 3090/02/25, зі змісту якого вбачається, що з лютого 2015 року виплату пенсії не проведено через відсутність довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. А також зазначеним вище листом було доведено до відома ОСОБА_1 , що для продовження виплати пенсії їй необхідно зареєструватися в територіальному органі соціального захисту населення на території, яку обслуговує Красноармійське ОУ ПФ України.

03.03.2016 позивачка звернулася з цього приводу до Пенсійного фонду України із заявою про надання повної інформації щодо ненарахування та невиплати їй сум пенсії, поставивши в заяві ряд питань, а саме:

- чи проводилися нарахування або ненарахування сум належної пенсії в 2015-2016 роках за період з 01.01.2015 по 03.03.2016;

- чи є тотожними поняття «нарахування» та «виплата» пенсії;

- якщо пенсія за вказаний період нараховувалася - надати розшифровування з вказівкою сум (помісячно) за період з лютого 2015 по березень 2016 з вказівкою складових цих сум;

- на якій підставі зупинено перерахування пенсії на картковий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк»;

- яка загальна сума заборгованості пенсії за вищевказаний період та коли пенсія буде виплачена;

- приймалося чи не приймалося зазначене в Законі рішення територіальним органом Пенсійного фонду України про припинення виплати.

На вказане звернення відповідач надав відповідь листом від 08.04.2016 № 3096/Л-11.

Відповідач повідомив, що пенсія позивачу виплачена по 31.01.2015, тобто із відповіді вбачається, шо після вказаної дати нарахування пенсії не здійснювалося.

А також повідомлено, що виходячи зі системного аналізу Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що термін «нарахування» застосовується при призначення пенсії, тобто законодавцем не визначено поняття терміну «нарахування», а тому в спірних правовідносинах мова йдеться про виплату пенсії та правові наслідки припинення виплати пенсії.

Серед іншого, у листі від 08.04.2016 № 3096/А-11 висвітлені й інші відповіді на поставленні ОСОБА_1 у зверненні від 03.03.2016 питання.

Представником відповідача подано до суду першої інстанції додаткові пояснення від 09.12.2016 року № 40429/07-10, в яких зазначено, що Пенсійним фондом України на адресу Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якому ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач пенсії, направлено запит, у відповідь на який отримано копію рішення управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області від 02.02.2015 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2016 року. Зазначена копія рішення долучена до матеріалів судової справи.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, зокрема, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96).       

Відповідно до ст. 1 цього Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 Закону №393/96, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може    бути    усним    (викладеним    громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Згідно із ст. 7 зазначеного Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Згідно ч. 1,3,4 ст. 15 цього Закону №393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону №393/96, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно пунктів 1 та 3 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485) та Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486) Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) та Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України, основними завданнями яких є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; забезпечення ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом. 

Згідно з ч.1, 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів..

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 341 КАС України)

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Так, судами попередніх інстанцій було відмовлено в задоволенні позову з підстав того, що відповіддю на звернення позивача, було роз`яснено, що пенсія їй була виплачена по 31.01.2015, також, роз`яснені поняття термінів «нарахування» та «виплата», серед іншого, у листі від 08.04.2016 № 3096/А-11 висвітлені й інші відповіді на поставленні ОСОБА_1 у зверненні від 03.03.2016 питання. Крім того, суди врахували додаткові пояснення відповідача від 09.12.2016 року, до яких було долучено рішення управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області від 02.02.2015 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2016 року. Також, суди зазначили, що саме територіальні органи Пенсійного фонду України, а не Пенсійний фонд України, наділені повноваженнями щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсії.  

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, <…> або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Доказів таких дій відповідача матеріали справи не містять.

Також, Суд зазначає, що відповідно до законодавчо встановлених термінів, відповідь на звернення надається у термін не більше одного місяця від дня надходження, натомість відповідь на шосте питання звернення позивача від 03.03.2016 було надано останній 09.12.2016 під час судового розгляду вказаної справи.

Крім того, у відповіді на звернення не відображені ряд питань позивача, а саме, чи проводилось нарахування пенсії в 2015-2016 роках (відповідачем було надано відповідь лише щодо виплати пенсії позивачу в спірному періоді); чи є тотожними поняття «нарахування» та «виплата» пенсії (законодавцем закріплено право позивача отримати нараховану та невиплачену йому пенсію); не надано розмір суми нарахованої та не випаленої пенсії позивачу за спірний період, а також загальний розмір заборгованості пенсії позивачу за вищевказаний період. 

Статтею 159 КАС України (в редакції, чинній на час ухвалення судом першої та другої інстанції судових рішень) передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи обов`язок відповідача вирішити порушені у зверненні питання, Суд зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалені рішення, які не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення) щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат, останні не підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу.

Керуючись статтями 341,  343-345, 349-356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року  - скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов`язати Пенсійний фонд України розглянути звернення ОСОБА_1 від 03.03.2016 належним чином з наданням відповіді на кожне питання окремо, відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                      Н.А. Данилевич          

Судді                                                                                           В. М. Бевзенко

                                                                                                              Н.В. Шевцова