ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 року                                                                                      Справа № 918/735/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Мельник О.В. ,  суддя Грязнов В.В. 

секретар судового засідання Гладка Л.А. 

за участю представників сторін:
позивача: не з`явився  
відповідача:   Шевчук І.С.
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрриба" на рішення господарського суду Рівненської області від 20.12.2019 р. у справі №918/735/19, ухвалене суддею Церковна Н.Ф., повний текст рішення складено 21.12.2019 р. 
за позовом Державного підприємства "Укрриба"
до Фізичної особи підприємця Жовклого Володимира Миколайовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях
про стягнення заборгованості в сумі 13 576, 23 грн та повернення державного майна

          У жовтні 2019 року Державне підприємство "Укрриба"  звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Фізичної особи підприємця Жовклого Володимира Миколайовича  про стягнення заборгованості в сумі 13 576, 23 грн, з яких: 9 558,70 грн основний борг, 950, 02 грн пеня, 83,23 грн 3% річних, 2 388,38 грн завдатку, 506,73 грн пені на суму несплаченого завдатку та 45,39 грн інфляційних втрат на суму несплаченого завдатку, та повернення державного майна.
          На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов  Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності  №1668-2019 року від 31.01.2019 р.  
          Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.12.2019 р. у справі №918/735/19 у задоволені позову відмовлено.
          Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Укрриба" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 20.12.2019 року у справі  №918/735/19 та прийняти нове рішення, яким  позовні вимоги задовольнити. 
          Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник стверджує, що судом першої інстанції всупереч вимогам ст.86 ГПК України, не з`ясовано обставин, що мають значення для справи та не надано належної оцінки рахунку-фактурі від 31.12.2018 №3335, про який зазначено відповідачем у наданих суду платіжних дорученнях в графі «Призначення платежу» та Договору зберігання.
          Натомість, суд першої інстанції, обґрунтовує відмову у задоволенні позовних вимог тим, що позивачем не надано суду первинних документів, що підтверджують заборгованість відповідача перед позивачем, зокрема, видаткових накладних, рахунків.
Однак, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що вказані документи не надавались суду першої інстанції у зв`язку з тим, що такі документи, у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", надсилались на адресу відповідача простою кореспонденцією для підпису, але назад, до позивача в належно оформленому стані не повертались. У наданій суду першої інстанції картці-рахунку 361, зазначено підстави виникнення заборгованості, зокрема, видаткові накладні та банківські виписки з відповідними реквізитами.
          Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Укрриба" на рішення господарського суду Рівненської області від 20.12.2019 р. у справі №918/735/19, справу призначено до розгляду. 
           24.02.2020 р. Державне підприємство «Укрриба» звернулося до апеляційного господарського суду  з клопотанням про розгляд справи №918/735/19 за відсутності представника скаржника.
25.02.2020 р. на адресу апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи підприємця Жовклого Володимира Миколайовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 20.12.2019 р. без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті спору. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 20.12.2019 р. прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Представники позивача та третьої особи у судове засідання не прибули та не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції. При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що в даному випадку враховується правова позиція Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням суду першої інстанції відмовлено у задоволенні позову Державного підприємства "Укрриба". Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими у розумінні норм ст.ст.76,  77 Господарського процесуального кодексу України  доказами наявність у відповідача перед Державним підприємство "Укрриба" заборгованості у розмірі 13 576, 23 грн за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1668-2019 від 31.01.2019 року.

2.Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Наказом Державного департаменту рибного господарства Міністерства аграрної політики України від 12.07.2003 р. №230, затверджено акт прийому-передачі  гідротехнічних  споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Рівнерибгосп» на баланс  ДП «Укрриба» та закріплене  зазначене в акті  майно за  ДП «Укрриба» на праві  повного господарського  відання.  
31 січня 2019 року між Регіональним відділенням ФДМУ по Рівненській області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Жовклим Володимиром Миколайовичем  (орендар) укладено договір нерухомого майна, що належить до державної власності №1668-2019.
Згідно умов договору орендодавець передає, а  орендар приймає  в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно: гідротехнічні споруди. 
Відповідно до п.3.1. Договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786  (із змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць оренди грудень 2018 року 4 776,76 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.
Пунктом 3.2 Договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Згідно з п.3.6 Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні (70% до 30%) з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата сплачується щомісячно, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.
Пунктом 3.7 Договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до держбюджету та Балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України із врахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
Відповідно до п.3.9 Договору, зобов`язання Орендаря по сплаті орендної плати забезпечується внесенням завдатку, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок сплати Орендарем орендної плати за останній місяць дії Договору оренди. 
Пункт 5.2 передбачає, що Орендар зобов`язаний протягом місяця після підписання Договору внести завдаток. Завдаток сплачується до державного бюджету ті Балансоутримувачу у співвідношенні визначеному п. 3.6. Договору.
Пунктом 10.1 Договору визначено, що цей Договір укладено строком на два роки 364 дні, що діє з 31.01.2019 року до 29.01.2022 року включно.
Актом приймання-передачі від 31.01.2019 року, орендодавець - Регіональне відділення ФДМУ по Рівненській області передав, а орендар - Фізична особа-підприємець Жовклий Володимир Миколайович прийняв в строкове платне користування державне індивідуально визначене майно - гідротехнічні споруди, що знаходяться за адресою: Рівненська обл., Дубровицький р-н., с. Переброди та Рівненська обл., Рокитнівський р-н., в межах Старосільської сільської ради, що обліковуються на балансі державного підприємства "Укрриба".
Звертаючи до суду з позовом Державне підприємство "Укрриба" зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням фізичною особою підприємцем Жовклим Володимирем Миколайовичем договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1668-2019 від 31.01.2019 року, у відповідача утворилась заборгованість в загальній сумі 13 576, 23 грн.
На підтвердження власної позиції по суті розглядуваного спору позивачем долучено до матеріалів справи, серед іншого, картку рахунку 361 за період з 31.01.2019 року по 09.10.2019 року та розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних.
Рішенням господарського суду Рівненської області від 20.12.2019 р. у справі №918/735/19 у задоволені позову відмовлено.

3. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України,  ст.173 Господарського кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч. 1  ст. 175 Господарського кодексу України  майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а уповноважена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За змістом ч. 1  ст.67 Господарського кодексу України  відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.
За приписами ст. ст.  11,  509 Цивільного кодексу України,  ст. 174 Господарського кодексу України  зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (п.7  ст.179 Господарського кодексу України).
В силу норм ч.ч.2, 3  ст.180 Господарського кодексу України  передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Відповідно до  ст. 526 Цивільного кодексу України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як визначено у  ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно зі  ст.629 Цивільного кодексу України  договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 Цивільного кодексу України  передбачено, що Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог  ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Відповідно до положень  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог зазначеного  закону.
Бухгалтерський облік є процесом виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").
За приписами  ст.1 цього Закону  та п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого  наказом №88 від 24.05.1995р. Міністерства фінансів України, документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.
За змістом  ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством. Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

4. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної  скарги.

З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство "Укрриба" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до  ФОП Жовклого Володимира Миколайовича у зв`язку з неналежним виконанням фізичною особою підприємцем Жовклим Володимирем Миколайовичем договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1668-2019 від 31.01.2019 року, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в загальній сумі 13 576, 23 грн.
На підтвердження обставин наявності заборгованості за договором оренди позивачем долучено до матеріалів справи, серед іншого, картку рахунку 361 за період з 31.01.2019 року по 09.10.2019 року та розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних. 
Як вбачається з умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1668-2019, розмір орендної плати визначається розділом 3 договору, у пункті 3.1 якого зазначається , що орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2018 року 4776, 76 грн.  Разом з тим,  пункт  3.3 договору  містить умову, відповідно до якої орендна плата за кожний наступний місяць  визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць .
З аналізу цих умов договору, а також сукупного аналізу інших умов у поєднанні з наведеними вище, вбачається, що розмір орендної плати вираховується окремо за кожний місяць, за який настав обов`язок її сплати. Проте, договір не містить умови,  за змістом якої  суд міг би визначити сторону, на яку покладається обов`язок обрахування такої суми.
Обов`язок сплати фіксованої суми орендної плати у договорі відсутній.
Позовна заява у частині стягнення суми основного боргу з орендної плати  в сумі 9  558, 70 грн. не містить жодного обгрунтованого розрахунку цієї суми,  в якому містилось би посилання на  документи первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких позивач визначив суму боргу. Картка рахунку 361 є документом  синтетичного обліку, тобто є зведенням даних, які первинно обліковуються  юридичною особою у бухгалтерських  документах первинного обліку.  
Наведене дає підстави для висновку, що сума боргу за визначений позивачем період не підтверджена ні обліковими документами первинного бухгалтерського обліку, ні обгрунтованим розрахунком, що є взаємопов`язаним.
Колегія вважає, що умовами укладеного між сторонами договору у розділах договору 3 (Орендна плата), 5 (Обов`язки орендаря), 7 (Обов`язки орендодавця) не передбачено  ані  способу обрахування орендної плати, ані покладання на певну сторону обов`язку такого обрахування  і доведення визначеної суми до іншої сторони.
За таких обставин колегія суддів не може вважати доведеними ті обставини , які входять до предмету доказування у цій справі, а саме  розміру заборгованості орендаря за договором оренди.
Приймається до уваги, що документи первинного бухгалтерського обліку, як стверджує апелянт,  не надавались суду першої інстанції у зв`язку з тим, що такі документи, у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», надсилались на адресу відповідача простою кореспонденцією для підпису, але назад до позивача в належно оформленому стані не повертались. Такі доводи апеляційним судом сприймаються як непереконливі, оскільки обов`язок ведення обліку господарських операцій покладається законом на юридичну особу.
Так, стаття 1 Закону «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Стаття 3 цього ж Закону визначає, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Також стаття 3 цього Закону встановлює, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частина 2 і 3 статті 8 цього Закону встановлює, що   питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів, а відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.
Таким чином, враховуючи, що з наявних у справі матеріалів неможливо встановити суму боргу відповідача за Договором, позов задоволенню не підлягає з огляду на недоведення позивачем тих обставин, на які він посилається.

5. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права  в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення,  прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні  для скасування рішення суду. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку,  що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.          
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно  ст.129 ГПК.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрриба" на рішення господарського суду Рівненської області від 20.12.2019 р. у справі №918/735/19 - залишити без задоволення, рішення господарського суду Рівненської області - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/735/19  повернути господарському суду  Рівненської області.

Повний текст постанови складений "13" березня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.