ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/340/20	Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М. 	
Провадження № 33/817/174/20 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю ОСОБА_3 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Гусятинського районного суду від 13 квітня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Гусятинського районного суду від 13 квітня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
       Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_3 17 лютого 2020 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі М19 Доманове - Тереблече керував транспортним засобом марки «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер» та огляду в медичному закладі, водій категорично відмовився у присутності двох свідків, таким чином ОСОБА_3 своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
       Зазначає, що судом першої інстанції порушено принцип повноти та об`єктивності, а також його право на захист у зв`язку із розглядом даної справи місцевим судом без його участі. Вказує, що не був належним чином повідомленим судом про час та місце судового розгляду.        
       Крім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що судом здійснено розгляд справи без його участі, а копію постанови суду він отримав 24 квітня 2020 року, що позбавило його можливості оскаржити її у встановлений законом строк.
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_3 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 17.02.2020 року серії БД №431169 інспектором роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Андрусишин І.З. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_3 17 лютого 2020 року о 17 год. 00 хв. на автодорозі М19 Доманове - Тереблече транспортним засобом марки «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер» та огляду в медичному закладі, водій категорично відмовився у присутності двох свідків чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
       Факт відмови ОСОБА_3 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вказали, що 17.02.2020 року в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_3 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.
Факт відмови ОСОБА_3 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
       Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_3 не виконав.
       Таким чином, в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_3 від огляду на стан алкогольного сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.
Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_3 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
       Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 у присутності двох свідків, однак ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду за допомогою як газоаналізатора "Drager", так і у медичному закладі.
        Доводи апелянта про порушення принципу повноти та об`єктивності, а також його права на захист у зв`язку із розглядом даної справи місцевим судом без його участі є безпідставними, оскільки він належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягом із трекінгу відправлень поштового відправлення Укрпошти від 13.04.2020 року та розпискою про вручення повістки про виклик в судове засідання від 10.04.2020 року, згідно якої останній від проставлення підпису відмовився.
       Окрім цього, ОСОБА_3 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Як вбачається з оглянутих відеоматеріалів, зафіксованих на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_3 керував транспортним засобом. 
Окрім того, в матеріалах справи наявна постанова поліцейського про накладення на ОСОБА_3 штрафу в зв`язку з тим, що останній керував транспортним засобом без посвідчення водія, не мав реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.        
       Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення розглянув справу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі - відсутні.
       Оскільки справу розглянуто судом у відсутності ОСОБА_3 , який копію постанови отримав 24 квітня 2020 року, тому строк на апеляційне оскарження йому слід поновити, визнавши причини пропуску поважними.
        На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
                                п о с т а н о в и л а:
Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду від 13 квітня 2020 року щодо нього - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя