ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 квітня 2020 року 	м.Дніпро	справа № 280/4266/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П. (доповідач),
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада               2019 року у справі № 280/4266/19 (суддя Кисіль Р.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Запорізькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати податкову вимогу відповідача №Ф-103756-56 від 14.08.2019р. про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування                                         у сумі 23 785,08 грн., як протиправну та незаконну.
          В обґрунтування позову позивач посилається на те, що підприємницькою діяльністю вона фактично не займалась, а отже спірна вимога винесена безпідставно та необґрунтовано.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що судом не прийнято до уваги, що відповідачем недобросовісно виконано обов`язок щодо своєчасного формування та направлення на адресу позивача вимоги про сплату боргу (недоїмки).
          Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін.
          Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
           ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 29.04.2004р., а також 06.05.2004р. була взята на облік як платник податків та як платник єдиного внеску.
          Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець з 29.04.2004р., про що 08.02.2014р. внесено запис до ЄДР за №2 101 175 0000 024116 (а.с.11, 22).
          Також, відповідно до інформації з ЄДР припинена підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 29.08.2019р., запис в ЄДР №21010060003024116 (а.с.11, 22).
          Зазначена інформація міститься на офіційному веб-сайті Міністрества юстиції України.
          Отже, позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець у період часу з 29.04.2004р. по 29.08.2019р.
          Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
          Згідно з ч.9 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
          Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є підставою для зняття їх з обліку в органах державної статистики, державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України та/або вчинення інших дій відповідно до законодавства.
          Також, відповідно до записів в трудовій книжці, позивач з 02.12.2013р. за трудовим договором не працювала, а отже роботодавцем за неї не сплачувався єдиний соціальний внесок (а.с.13, 20).
          Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464-VІ) визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
          Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
          Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
          Таким чином, в силу вимог ч.9 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач до 29.08.2019 була фізичною особою-підприємцем та до цієї дати була зобов`язана сплачувати єдиний внесок.
          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), направлена та вручена позивачу відповідно о вимог чинного законодавства. 
          Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне. 
          Починаючи з 01.01.2017р., у разі якщо ФОП, які застосовують загальну систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464-VІ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімальною страхового внеску на місяць.
          Поряд з тим, згідно із змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148-VІІІ) до Закону №2464-VІ, з 01.01.2018 у разі якщо ФОП, які застосовують загальну систему оподаткування, не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464-VІ. При ньому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць (пункту 2 частини першої ст. 7 Закону №2464-VІ у редакції Закону №2148-VІІІ).
          У відповідності до п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VІ недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
          У відповідності до статті 4 Закону №2464-VІ (зокрема фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування), зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону №2464-VІ у редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.12.2014 №77-VІІІ).
          З 01.01.2018 зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону №2464-VІ).
          Пунктами 1, 2, 3, 4 розділу VI Наказу Міністерства Фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 №508/26953 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
          Таким чином, у зв`язку із наявністю у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 14.08.2019р. було виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-103756-56 на загальну суму недоїмки 23 785,08 грн. за формою та у строки, визначені законодавством.
          Що стосується доводів позивача щодо недобросовісного виконання відповідачем своїх обов`язків зі своєчасного направлення на адресу позивача вимоги про сплату боргу (недоїмки), колегія суддів зазначає наступне.
          Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахувания сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
          Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.
          Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою). якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.
          Отже, на виконання вимог чинного законодавства, відповідачем була сформована та направлена на адресу позивача податкова вимога №Ф-103756-56 від 14.08.2019р., з визначенням суми недоїмки у розмірі 23785,08 грн, засобом поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення, яка 23.08.2019р. отримана позивачем. Даний факт позивачем не оскаржується.
          Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відтак, немає підстав для задоволення позовних вимог.
          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
          Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322,  325,  329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року              у справі № 280/4266/19 - залишити без змін.

          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак