ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003304 пров. № А/857/2319/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Бруновської Н.В., Шавеля Р.М., 
з участю секретаря судового засідання          Омеляновської Л. В.,
представника позивача                              Кручок В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року  у справі № 1.380.2019.003304 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Кравців О.Р. в м. Львові Львівської області 16.10.2019 року згідно з протоколом судового засідання о 11:55 год., повний текст складено 28.10.2019), -
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС, відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №0007991307 від 20.06.2019; податкове повідомлення-рішення №0007981307 від 20.06.2019; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0007801307 від 19.06.2019; рішення №0007811307 про застосування фінансових санкцій від 19.06.2019.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржили відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивачем допущено порушення в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2017 рік та за 2018 рік, включення до декларацій за 2017 та 2018 роки перекручених даних та у зв`язку з викладеним донараховано податок з доходів фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності. Позивач перебував на загальній системі оподаткування. Перевіркою правильності визначення витрат, відображених в деклараціях про майновий стан і доходи за 2017-2018 встановлено, що на їх формування мало вплив здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей (паливно-мастильні матеріали, запчастин до транспортних засобів), послуг, комісія банку та інші витрати безпосередньо пов`язані з одержанням доходу від здійснення лісозаготівлі. Позивач використовує у своїй діяльності транспортні засоби та ніс витрати на запчастини та їх ремонт.
Зазначає, що фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, не має права включити до складу витрат вартість ремонту орендованого вантажного автомобіля, що використовується у господарській діяльності та належить до основних засобів подвійного призначення. У зв`язку з завищенням витрат, що враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком з доходів фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності, занижено суму такого податку, що зумовило порушення в частині нарахування суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також військового збору.
Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник позивача наполягав на відмові в задоволенні апеляційної скарги.
07.04.2020р. на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на період карантину.
Частиною 2 статті 313 КАС України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки учасники справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду, а їх участь у судовому засіданні не визнана обов`язковою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у період з 16.05.2019 по 29.05.2019 Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну планову перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 14.11.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2018, про що складено акт №786/13.7/2167012475 від 31.05.2019 /а.с.8-23/.
Згідно з висновками контролюючого органу, що викладені у акті перевірки від 31.05.2019, вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
-          п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.2, підпункту 177.4.5 п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2017 рік та за 2018 рік, включення до декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та за 2018 рік перекручених даних, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності на загальну суму 156119,69 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 52122,03 грн., за 2018 рік – 103997,66 грн.;
-          п. 1 ч 4 ст. 1, абзацу 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 186401,51 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 59293,26 грн., за 2018 рік на суму 127108,25 грн.;
-          п.п. 1.2, 1.3,1.6 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ, п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військовий збір суму 13009,97 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 4343,50 грн., за 2018 рік на суму 8666,47 грн.;
-          п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, в частині неподання повідомлення за формою №20-ОПП за 2017-2018 роки /а.с.31/.
У зв`язку з виявленими порушеннями на підставі акта перевірки від 31.05.2019 19.06.2019 контролюючим органом виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0007801307 на суму 186401,51 грн. /а.с.26/, 19.06.2019 винесено рішення №0007811307 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 24569,48 грн. /а.с.27/, а також прийнято податкове повідомлення-рішення №0007981307 від 20.06.2019 за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 195149,61 грн., в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 39029,92 грн. /а.с.24/; податкове повідомлення-рішення №0007991307 від 20.06.2019 за платежем: військовий збір на суму 16262,46 грн. в т.ч. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3252,49 грн.
Не погодившись з вищевказаним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване, рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не підтверджено правомірність винесених податкових повідомлень-рішень від 20.06.2019, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.06.2019 та рішення від 19.06.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.06.2019, а тому позов підлягає задоволенню.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що в січні 2017 року ФОП ОСОБА_1 укладено договори позик транспортних засобів, а саме бульдозера Т-4А, реєстраційний номер: НОМЕР_1 АТ; трактора трельовочного, реєстраційний номер: НОМЕР_2 ; трактора ТТ-4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, шасі №14-14538, трактора ТТ-4, реєстраційний номер НОМЕР_4 року випуску, шасі №14-14539; трактора ТТ-4, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; УРАЛу 4320, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; УРАЛу НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 ; УРАЛу НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_9 ; УРАЛу 4320, реєстраційний номер НОМЕР_10 , ЗІЛу 131, реєстраційний номер НОМЕР_11 , ГАЗу 66, реєстраційний номер НОМЕР_12 , екскаватора CATERPILLAR реєстраційний номер НОМЕР_13 /а.с.28-39/.
Вказані договори містять аналогічні істотні умови, зокрема, позичкодавці ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 ) зобов`язуються передати позивачу (користувачеві) у безоплатне тимчасове користування майно (вказані вище транспортні засоби), а користувач зобов`язується повернути майно у тому стані, в якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу. Майно, що передається належить позичкодавцям на праві приватної власності на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів /а.с.40-50/.
Згідно з п. 3.1. Договорів, користувач має право використовувати майно у власній господарській діяльності.
Пунктом 4.1 Договорів зафіксовано, що користувач зобов`язується використовувати майно лише за його прямим технічним призначенням; нести витрати з підтримання майна у належному технічному стані, проведення ремонтів технічного обслуговування; у присутності позичкодавця перевірити технічний стан майна. У разі невиконання цього обов`язку буде вважатись, що майно передане користувачу в належному стані; повернути майно у належному технічному стані. У випадку пошкодження майна виплатити вартість відновлювального ремонту, а у випадках неможливості його проведення – ринкову вартість автомобіля на момент повернення з урахуванням нормального зносу. У разі прострочення повернення майна нести ризик випадкового пошкодження чи знищення майна.
Строк, на який майно передається у позичку, становить 1 календарний рік з моменту підписання договору. У випадку, якщо жодна із сторін не заявила про свій намір припинити дію договору не пізніше ніж за 1 місяць до дати закінчення строку дії Договору, він вважається продовженим ще на 1 рік (пункти 2.3 – 2.4 Договорів).
Згідно з наказом №1 від 03.01.2017 вказані транспортні засоби, які використовуються в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , для ефективної роботи ведення лісозаготівельних робіт та вивезення лісу закріплені за відповідними працівниками, визначеними наказом.
08.02.2018 позивачем до Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (Сколівське відділення) подано звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, у якій позивач задекларував дохід в сумі 18348,00 грн., визначив податок на доходи фізичних осіб у сумі 3302,64 грн. та суму військового збору 275,22 грн., а також розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих самозайнятою особою. Підприємцем задекларовано витрати в сумі 3744125,34 грн., в тому числі вартість придбаних ТМЦ в сумі 3021767,50 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 712740,84 грн., інші витрати, включаючи вартість виконання робіт, наданих послуг в сумі 9617,00 грн. 
11.02.2019 позивачем до Головного управління ДФС у Львівській області (Стрийське управління. Сколівська державна податкова інспекція (Сколівський район)) подано звітну нову податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік, у якій позивач задекларував дохід в сумі 10086,51 грн. та суму військового збору 840,54 грн., а також розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих самозайнятою особою. Підприємцем задекларовано витрати в сумі 1622475,65грн., в тому числі вартість придбаних ТМЦ в сумі 1265620,00 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 335701,45 грн., інші витрати, включаючи вартість виконання робіт, наданих послуг в сумі 21154,20 грн. 
Перевіркою правильності визначення витрат, відображених в деклараціях про майновий стан і доходи за 2017-2018 роки встановлено, що на їх формування мало вплив здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей (паливно-мастильні матеріали, запчастини до транспортних засобів), послуг, комісії банку та інші витрати безпосередньо пов`язані з одержанням доходу від здійснення діяльності з лісозаготівлі.
Згідно з довідками, виданими ФОП ОСОБА_1 сума витрат, відображена в податковій декларації за 2017 рік, зокрема, вартість товарно-матеріальних цінностей, які використані та пов`язані з веденням господарської діяльності, складає 3021767,50 грн., а саме: паливо  2016 рік – 402525,00 грн., паливо 2017 рік – 2252223,00 грн., оливи та мастила – 43952,66 грн., запчастини – 289566,84 грн., послуги 2017 рік – 22500,00 грн.; а сума витрат, відображена в податковій декларації за 2018 рік, зокрема, вартість товарно-матеріальних цінностей, які використані та пов`язані з веденням господарської діяльності, складає 1265620,00 грн., а саме: паливо 2018 рік – 485971,30 грн., оливи та мастила – 57891,40 грн., запчастини – 577764,80 грн., послуги 2018 рік – 143992,50 грн.
Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних зі здійсненням діяльності, відображених у додатку до податкової декларації за 2017 рік та 2018 рік, відповідно до представлених документів встановлено завищення суми витрат, безпосередньо пов`язаних з фінансово-господарською діяльністю платника податків за 2017 рік в розмірі 289566,84 грн. та за 2018 рік в розмірі 577764,80 грн., а саме включено до документально підтверджених витрат вартість придбаних та оплачених у ПП ПТВП «Ліга» та у ТОВ «Цеппелін Україна» запчастин та послуг з ремонту транспортних засобів.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з`ясуванню підлягає факт правомірності включення до складу витрат ФОП ОСОБА_10 , понесених у 2017-2018 роках, за рахунок включення до їх складу витрат, пов`язаних з провадженням господарської діяльності, зокрема, витрат на придбання та утримання основних засобів, як стверджує відповідач, подвійного призначення, а надалі і формування військового збору, єдиного внеску та своєчасності його сплати.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Згідно з пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.
Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту регулюються Законом України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон 2344-ІІІ).
В розумінні статті першої цього закону автомобільним транспортним засобом є колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб).
Тобто Закон 2344-ІІІ поділяє автомобільні транспортні засоби за характером використання на такі різновиди: пасажирський, вантажний та спеціальний.
Згідно з визначенням, наведеним статтею 1 Закону №2344-III, автомобілем вантажним є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Таким чином, основною характеризуючою ознакою вантажного автомобіля, в порівнянні з іншими транспортними засобами, є його використання з метою перевезення вантажів.
Разом з тим, відповідно до Закону №2344-III транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на такі різновиди:
-          загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів, до якого, в тому числі, відноситься напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу;
-          спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів, до яких, в тому числі, відноситься сідельний тягач);
-          спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій.
При цьому, транспортний засіб спеціального призначення - транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).
З матеріалів справи встановлено, що здійснюючи господарську діяльність по лісозаготівлі за звітний період позивачем використовувались транспортні засоби спеціального призначення: екскаватор «CATTERPILLAR», бульдозер, чотири трактори трелювальних «Т-4», два транспортні засоби «УРАЛ 4320» спеціального призначення для перевозки лісу без бортів (лісовоз-маніпулятор), два транспортні засоби «УРАЛ 375Н» спеціального призначення для перевозки лісу без бортів (лісовоз маніпулятор), які були одержані на підставі договорів оренди.
Тобто основною характеристикою цих транспортних засобів не є перевезення людей чи вантажу.
Відповідачем не спростовано покликань щодо того, що транспортні засоби позивача, які використовуються ним у його господарській діяльності, класифіковано відповідно до УКТЗЕД за кодами 8705 (моторні транспортні засоби спеціального призначення) та 8701 (трактори), а тому не є основними засобами подвійного призначення.
Слід зазначити, що згідно з Класифікацією видів економічної діяльності (КВЕД-2010), затвердженою Наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №457 (із наступними змінами та доповненнями), позивач здійснює господарську діяльність «Лісозаготівлі» за кодом « 02.20», який включає: заготівлю круглого лісоматеріалу для деревообробної промисловості; заготівлю круглого лісоматеріалу, який використовують в необробленому вигляді, такого як рейки, огорожі, стовпи та жердини; збирання та заготівлю паливної деревини; збирання та заготівлю відходів паливної деревини, які залишилися після її заготівлі; заготівлю деревного вугілля в лісі (традиційним методом).
Результатом цієї діяльності є необроблені лісоматеріали або паливна деревина.
Крім того, відповідно до Пояснень до товарних категорій 8701 90 10 - 8701 90 39, у цих товарних категоріях класифікуються трактори, спеціально призначені виключно для сільськогосподарських робіт та лісового господарства, які, виходячи з їх конструкції та устаткування, використовуються у сільськогосподарських, садівничих та лісівницьких цілях.
Ці трактори характеризуються: обмеженою максимальною швидкістю (зазвичай не більше км/год на автомагістралі); оснащені гідравлічним пристроєм, що дає змогу підіймати або опускати сільськогосподарське знаряддя; мають пристрій відбору потужності, який дає змогу використовувати потужність двигуна для приведення в дію інших машин та знаряддя (наприклад, бурякозбиральний комбайн, молотарку, силозбиральний комбайн тощо).
Відтак, використовувані у господарській діяльності позивача автомобілі призначені для виконання спеціальних робочих функцій, мають особливі технічні характеристики, а отже не відносяться до вантажних автомобілів та не є основними засобами подвійного призначення, а є саме спеціальними транспортними засобами.
Також відповідачем не вказано у акті перевірки та не підтверджено належними доказами, що понесені позивачем відповідні витрати стосуються інших, ніж зазначив позивач автомобілів, а зазначення у акті перевірки від 31.05.2019 усіх транспортних засобів належних позивачу та використовуваних ним у господарській діяльності не може бути підставою для твердження, що відповідні витрати стосуються усіх цих автомобілів. У акті перевірки не вказано, які саме витрати та яких автомобілів стосуються. Крім цього, також не спростовано використання інших, ніж вказані представником позивача, транспортних засобів.
Отже позивачем правомірно включено до витрат вартість придбаних та оплачених у ПП ПТВП «Ліга» та ТОВ «Цеппелін Україна» запчастин та послуг з ремонту транспортних засобів безпосередньо пов`язаних з господарською діяльністю, які не є основними засобами подвійного призначення, за 2017 рік на суму 289566,84 грн. та за 2018 рік на суму 577764,80 грн., оскільки витрати понесені в межах господарської діяльності, зокрема, на виконання зобов`язань згідно з Договорами позики транспортного засобів, є документально підтвердженими.
Таким чином, висновки про заниження податку з доходів фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності  на загальну суму 156119,69 грн., в тому числі за 2017 рік на загальну суму 52122,03 грн. та за 2018 рік на суму 103997,66 грн. є безпідставними.
З врахуванням викладеного, податкове повідомлення-рішення №0007981307 від 20.06.2019, яким завищено суму податку на доходи на 156119,69 грн. та застосовано у зв`язку з викладеним штрафні санкції відповідно до приписів п.123.1 ст. 123 ПК України в сумі 39029,92 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення №0007991307 від 20.06.2019 апеляційний суд зазначає, що оскільки в ході судового розгляду не встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності за 2017-2018 роки, вказане призвело до безпідставного донарахування військового збору в сумі 13009,97 грн. та застосування на підставі а. 123.1 ст. 123 ПК України штрафних санкцій в розмірі 3252,49 грн.
Відтак податкове повідомлення-рішення №0007991307 від 20.06.2019 за платежем: військовий збір на загальну суму 16262,46 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.
Стосовно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.06.2019 №Ф-0007801307 на суму 186401,51 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.06.2019 №0007811307 на суму 24569, 48 грн., апеляційний суд зазначає, що оскільки такі є похідними від неправомірно винесеного податкового повідомлення-рішення №0007981307 від 20.06.2019, такі теж є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо покликань податкового органу на постанову Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 807/250/18, апеляційний суд зазначає, що дане судове рішення стосується інших спірних правовідносин, а саме в даній справі досліджується належність сідельного тягача до основних транспортних засобів подвійного призначення.
Крім того, Верховний Суд, у постанові від 21.11.2019 справа № 826/6558/18, зазначив, що включення позивачем до складу витрат на придбання майна, яке використовувалося для експлуатації і ремонту приміщень та транспортних засобів до таких, що безпосередньо пов`язані із здійсненням його господарської діяльності, відповідає положенням підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України, оскільки ці витрати є документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю позивача.
Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року  у справі № 1.380.2019.003304 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 09.04.2020