ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 р.	Справа № 638/19398/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Старостіна В.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Цвіра Д.М., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, повний текст складено 11.03.20 року по справі № 638/19398/19
за позовом                     ОСОБА_1  
до                    Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області рядовий поліції Рябчуна Олександра Сергійовича                            
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Рябчун Олександра Сергійовича (далі –відповідач), у якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1798321 від 27.11.2019 року, винесену інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Рябчуном Олександром Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
10 березня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом 1) зупинення дії постанови серії ЕАК №179832, винесеної інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Рябчун Олександром Сергійовичем 27.11.2019 до набрання законної сили рішенням у справі; 2) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа постанови серії ЕАК №179832 від 27.11.2019 року до набрання законної сили рішенням у справі; 3) зупинити дію постанови про арешт коштів боржника від 13.02.2020 року в рамках виконавчого провадження №61221160 про примусовому виконанні постанови серії ЕАК №179832 від 27.11.2019 року.
В обґрунтування заяви посилався на те, що оскаржуваною постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП від 27.11.2019 року серії ЕАК №1798321 до ОСОБА_1 застосовано штраф. Незважаючи на оскарження цієї постанови у судовому порядку, відповідач направив її на виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яким в подальшому відкрито виконавче провадження з примусового виконання цієї постанови. Враховуючи, що оскарження постанови відповідача не зупиняє її виконання, а для відновлення наслідків, до яких призведе звернення цієї постанови до примусового виконання, буде необхідно докласти значних сил та витрат, позивач просить зупинити стягнення штрафу на підставі постанови від 27.11.2019 року серії ЕАК №1798321 щодо ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №638 19398/19. Окрім того, зазначає, що 13.02.2020 державним виконавцем в рамках виконавчого провадження винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про накладення штрафу від 27.11.2019 року серії ЕАК №1798321 та винесено постанову про арешт коштів боржника. Наведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача ухвалення рішення в адміністративній справі. А тому, оскільки правомірність (неправомірність) прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 27.11.2019 серії ЕАК №1798321 буде встановлена лише судовим рішенням, у разі встановлення протиправною оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про її скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі №638/19398/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Рябчун Олександра Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а заяву про забезпечення позову задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у разі стягнення штрафу до винесення рішення у справі, повернення стягнутої суми штрафу у разі визнання оскарженої постанови протиправною, матиме проблемний характер, пов`язаний з поверненням грошових коштів з державного бюджету.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з поданої заяви про забезпечення позову не вбачається конкретного змісту порушених прав та інтересів заявника, не наведено конкретних обставин та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому підстави для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з мотивів та у спосіб, які наведені позивачем у заяві, відсутні.
Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Отже, за правовою конструкцією зазначеної норми для прийняття рішення про забезпечення позову достатньо наявності однієї з підстав, вказаних у ч. 2 ст. 150 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
З наведеного вбачається, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.
В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.
Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що 13.02.2020 державним виконавцем на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №1798321 від 27.11.2019 року, що є виконавчим документом в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про накладення штрафу від 27.11.2019 року серії ЕАК №1798321 та винесено постанову про арешт коштів боржника.
Таким чином, існує загроза того, що сума штрафу буде стягнута з позивача до вирішення спору по суті, а саме, до розгляду правомірності винесення оскаржуваної постанови серії ЕАК №1798321 від 27.11.2019 року.
З огляду на те, що подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови не зупиняє її дію, а також те, що така постанова є обов`язковою для виконання та підлягає примусовому виконанню, колегія суддів вважає, що станом на час подання позивачем заяви наявною є очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки останньому необхідно сплатити штраф.
У випадку ж сплати суми штрафу і задоволення позову та подальшого можливого скасування оскарженої постанови судом позивачу доведеться прикладати значних зусиль для повернення цієї суми з Державного бюджету України як безпідставно сплаченого.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не надав належної оцінки наслідкам, які можуть виникнути для позивача у разі стягнення з нього суми штрафу до винесення рішення у справі про визнання протиправною та скасування постанови.
При цьому, колегія суддів вважає вимогу позивача, викладену у пункті 1 заяви про забезпечення позову щодо зупинення зупинення дії постанови серії ЕАК №179832, винесеної інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області рядового поліції Рябчун Олександром Сергійовичем 27.11.2019 до набрання законної сили рішенням у справі надлишковою з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 5 частини 1 стаття 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Зазначена норма кореспондується з приписами пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404), якою передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Отже, законодавством підставою для зупинення виконавчих дій передбачено саме судове рішення про зупинення стягнення, що є достатнім в такій ситуації для захисту прав позивача.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що пунктом 5 частини 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення субєкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчинити дії, що випливають з такого рішення.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що викладені у заяві про забезпечення позову вимоги у розрізі наявних у матеріалах справи документів дають об`єктивні підстави вважати про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у межах розгляду даної справи шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа постанови серії ЕАК №179832 від 27.11.2019 року до набрання законної сили рішенням у справі.  
Керуючись ст. ст. 150, 151, 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2020 року по справі № 638/19398/19 скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.
Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа постанови серії ЕАК №179832 від 27.11.2019 року до набрання законної сили рішенням у справі.
В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Відлік означеного строку відраховується від дати отримання копії ухвали та продовжується на строк дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Старостін    С.С. Рєзнікова