ПОСТАНОВА
Іменем України

11 червня 2020 року 
Київ
справа № 805/3464/16-а
адміністративне провадження №К/9901/28957/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні скаргу Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 (колегія суддів: Чебанов О.О., Шишов О.О., Міронова Г.М.) у справі № 805/3464/16-а за позовом Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Костянтинівського Державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження майна платником податків та зобов`язання платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Костянтинівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборону відчуження майна платником податків та зобов`язання платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
В обґрунтування позову зазначив, що податковий борг підприємства виник внаслідок несплати заборгованості з земельного податку з юридичних осіб, з податку на додану вартість. Позивачем неодноразово здійснювались заходи щодо погашення податкового боргу, а саме, виставлена податкова вимога №456-25 від 02.12.2014, приймалось рішення про опис майна у податкову заставу за №75/05-14-17 від 15.09.2016. Окрім іншого, платнику було направлено лист від 21.12.2016 за №7336/10/05-14-17 з проханням надати перелік ліквідного майна, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. 16.09.2016року позивачем було складено акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу за №2030/05-14-17-25604710 та акт перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим за №2031/05-14-17-25604710. На підставі п. 89.4 ст.89, п. 91.3, п.91.4 ст. 91, п.п.20.1.32 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України податковий орган просив суд  зупинити видаткові операції на рахунках платника податків та заборонити відчуження майна платником податків,  зобов`язати платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16.01.2017  (суддя - Кірієнко В.О.)  у справі № 805/3464/16-а адміністративний позов було задоволено, зупинено видаткові операції на рахунках Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку строком на два місяці; заборонено Костянтинівському державному науково-виробничому підприємства «Кварсит» здійснювати відчуження майна підприємства до дня складення акту опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акту про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі; зобов`язано Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку та зобов`язання платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасував та у задоволені позову відмовив, з тих підстав, що відповідач не має повноважень приймати рішення щодо відчуження державного майна у будь-яких формах і з будь-яких підстав без погодження з ДК «Укроборонпром», який є суб`єктом управління відповідача, а податковий керуючий для доступу до підприємства повинен мати довідку про наявність допуску до державної таємниці та припис на виконання завдання. 
Не погоджуючись з судовими рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції. Крім того, доводить суду, що предметом розгляду даної справи є не процедура відчуження майна, а спір виник у зв`язку із невиконанням платником податків вимог контролюючого органу щодо вжиття заходів по забезпеченню сплати податків грошового зобов`язання. При цьому відповідач в касаційній скарзі зазначає, що вимоги податкового законодавства не містять обмежень виконання функцій та повноважень податкового керуючого з опису майна в податкову заставу у вигляді довідки про наявність допуску до держаної таємниці.    
Відзиву на вказану касаційну скаргу позивача від відповідача до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті. 
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для  задоволення касаційної скарги з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за відповідачем обліковується податковий борг з земельного податку з юридичних осіб та з податку на додану вартість, з  метою сплати якого на адресу відповідача була спрямована податкова вимога № 456-25 від 02.12.2014.
В зв`язку з несплатою боргу, податковим органом приймались рішення про опис майна у податкову заставу за №75/05-14-17 від 15.09.2016 та №75/05-14-17 від 15.09.2016, яке було отримано уповноваженою особою відповідача 16.09.2016року.
16.09.2016 позивачем було складено акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу за №2030/05-14-17-25604710 та акт перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим за №2030/05-14-17-25604710.
Окрім іншого, платнику було направлено лист від 21.12.2016 за № 7336/10/05-14-17 з проханням надати перелік ліквідного майна, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Згідно відповіді від 05.01.2017, відповідач зазначив, що підприємство знаходиться в управлінні Державного концерну «Укроборонпром» та є об`єктом управління державної власності. При цьому, суб`єктом управління державним майном, яке передано підприємству на праві господарського відання, є Державний концерн «Укроборонпром», якому відповідач підпорядковується. Зазначив, що підприємство не має повноважень приймати рішення щодо відчуження державного майна для погашення заборгованості у будь-яких формах і з будь-яких підстав.
Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що позов контролюючого органу не підлягає задоволенню. Однак вважає, що підстави для відмови в задоволенні такого позову мають бути іншими.
Так, відповідно до п.п. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 88.1 ст. 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
За змістом положень п.п. 89.1.1 п. 89.1, п. 89.2 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Відповідно до пп. 89.4. ст.89 ПК України, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.
Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
Згідно п.п. 91.4. ст. 91 ПК України, у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.
Отже відповідно до приписів статей 89, 91 ПК України окремо визначено алгоритм дій податкового керуючого як у разі недопуску податкового керуючого для здійснення опису майна та/або неподання необхідних щодо цього документів, так і у разі перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом.
При цьому про зазначені факти складаються різні за змістом акти, які і є підставою звернення податкового керуючого до суду.
Крім того, закон чітко визначає зміст позовних вимог, з якими у зазначених випадках податковому органу надано право звернутися до суду, та передбачає настання різних правових наслідків для платника податків.
Судами встановлено, що на лист податкового керуючого про надання відповідних документів для складання акту опису майна у податкову заставу від 5.01.2017 платник податків надав відповідь про неможливість надання такого переліку майна без відповідного погодження, оскільки не наділений правом розпорядження майном на свій розсуд, тобто фактично не подав документів, необхідних для такого опису.
З матеріалів справи вбачається, що податковим керуючим в один день, - 16.09.2016 складено два Акти про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим та відмови платника податків від опису майна у податкову заставу без вказівки на те, у чому полягало перешкоджання та яким діям податкового керуючого з боку платника податків, які саме документи були не надані відповідачем. 
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду подібних правовідносин, постанова від 28.08.2019, справа №815/7025/13-а
За таких обставин, Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення.
2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017  залишити без змін.
    3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду