ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/4900/18                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  26 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Оксененка О.М.,
суддів:                                                    Лічевецького І.О.,
                                                         Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просило суд: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.09.2017 №0059951210, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.09.2017 №0059961210, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу не присвоєно (не надано) жодних радіочастот, що підтверджується відповідними дозволами, так і інформацією, внесеною Українським державним центром радіочастот до реєстру присвоєння радіочастот, тому ПрАТ «Київський річковий порт» не є платником рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України, у зв`язку з відсутністю об`єкта оподаткування. 
Окрім цього, мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на рішення в адміністративній справі №826/2161/17, яким встановлено належне виконання ПрАТ «Київський річковий порт» рішення Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/28922/13, відповідно відсутність порушення термінів сплати рентної плати за спеціальне водокористування води.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення рішення від 26.09.2017 року №0059961210, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при проведенні камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині сплати рентної плати за спеціальне використання води встановлено факти порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, що призвело до виникнення автоматично нарахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2087,66 грн.
Зазначає, що відповідно до п. 131.2 статті 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, які сплачує такий платник податків у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання, та у разі повного погашення суми податкового боргу кошти, які сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються в рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.   
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
У силу вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі підпункту 191.1.2 пункту 191.1  статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку дотримання Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» вимог законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень по сплаті рентної плати за спеціальне водокористування води, за наслідком якої складено Акт від 08.09.2017 №6979/26-15-12-10/03150017.
Під час проведення вказаної перевірки контролюючим органом було встановлено порушення позивачем термінів сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання води по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №К/800/28922/13, наказ ДПА України від 07.12.2010 №927 згідно таблиці.
З урахуванням зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2017 №0059961210, яким до позивача на підставі пункту 57.1 статті 57, пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у сумі 2087,66 грн.
Також, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі 191.1.2 пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку дотримання Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень по сплаті рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України, за наслідком якої складено акт від 08.09.2017 №6980/26-15-12-10/03150071.
У відповідності до висновків вказаного Акту перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем термінів сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України за січень 2016 рік, жовтень 2016 - грудень 2016 року.
За наслідками вказаної перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 26.09.2017 №0059951210, яким до ПАТ «Київський річковий порт» на підставі пункту 57.1 статті 57, пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у сумі 3661,15 грн.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду з метою захисту своїх прав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не підтверджено належними та достатніми доказами правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 26.09.2017 №0059961210, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Разом з тим, так як позивачем не спростовано відсутність складу податкового правопорушення, а саме порушення сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України за січень 2016 рік, жовтень 2016 - грудень 2016 року, відтак підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.09.2017  №0059951210 відсутні.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Згідно п.п.20.1.4 п.20.1. статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - Кодекс або ПК України або повністю назва), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Як встановлено положеннями статті 86 ПК України, з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку починається перебіг строку для оформлення результатів перевірки.
Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункт 86.1 статті 86 ПК України).
За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 статті 86 ПК України).
Пунктом 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Таким чином, законодавством передбачено обов`язок контролюючого органу складати акт перевірки за результатами проведення камеральної перевірки у разі встановлення порушень і надсилати або вручати його платнику податків, а також право платника податків подавати заперечення на такий акт перевірки, при розгляді контролюючим органом яких платник податку має право брати участь та з урахуванням результатів розгляду яких керівником контролюючого органу (або його заступником) приймається рішення про визначення грошових зобов`язань.
З матеріалів справи вбачається, що під проведення перевірки, за наслідками якої складено Акт від 08.09.2017 №6979/26-15-12-10/03150017, контролюючим органом було встановлено порушення позивачем термінів сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання води по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу №К/800/28922/13, наказ ДПА України від 07.12.2010 №927 згідно таблиці.
Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 у справі №826/407/13-а адміністративний позов Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва Державної податкової служби про стягнення з ПАТ «Київський річковий порт» податкової заборгованості у розмірі 10 934 284,07 грн., що виникла у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, визначених у деклараціях №1578 на 2011 рік (травень-грудень), №9005639041 на 2012 рік (січень-жовтень), №9007654436 за серпень 2011 року, №9009291573 за вересень 2011 року, №9011382530 за жовтень 2011 року, №90125855775 за листопад 2011 року, №9013653540 за грудень 2011 року, №9007037222 за січень 2012 року, №9013035545 за лютий 2012 року, №9042272269 від 17.07.2012 року, №9050418572 за липень 2012 року, №9057388678 за серпень 2012 року, №9064420404 за вересень 2012 року, №9072552579 жовтень 2012 року, №9061728564 від 05.10.2012 року та у податковому повідомленні-рішенні №0004661550 від 25.07.2012 - задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» суму податкового боргу з податку на землю, податку на додану вартість та збору за спеціальне використання води у загальному розмірі 10 934 284 (десять мільйонів дев`ятсот тридцять чотири тисячі двісті вісімдесят чотири) гривні 07 коп.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2013 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» про розстрочення виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 по справі №826/407/13-а на 60 місяців відмовлено.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013, заяву Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» про розстрочення судового рішення залишено без задоволення.
Разом з тим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.06.2013 у справі №826/407/13-а (К/800/28922/13) скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2013, заяву ПАТ «Київський річковий порт» про розстрочення виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 задоволено частково, розстрочено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 строком на шістдесят сім календарних місяців з червня 2013 року по грудень 2018 року шляхом сплати суми податкового боргу рівними частинами по 163 198,00 грн. протягом перших шістдесяти шістьох місяців, а в останній місяць - 163 216,07 грн.
При цьому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 у справі №826/2161/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2018 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві та Головного управління ДФС у м. Києві, яка полягає у невиконанні: постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.02.2017 у справі №826/9485/14; постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.02.2017 у справі №826/19439/13-а; постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016 у справі №826/11886/14; постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2015 у справі №826/16903/14; постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2016 у справі №826/20954/14 (з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.10.2016 у справі №826/20954/14); постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2016 у справі №826/16904/14; постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 у справі №826/407/13-а з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.06.2013 у справі №К/800/28922/13; постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 у справі №826/10741/13-а.
Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві та Головне управління ДФС у м. Києві привести у відповідність інтегровану картку платника - Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (код ЄДРПОУ 03150071) шляхом сторнування (зменшення) та/або скасування суми податкового боргу: з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4 424 844 (чотири мільйони чотириста двадцять чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 00 копійок; з земельного податку з юридичних осіб в сумі 18 835 116 (вісімнадцять мільйонів вісімсот тридцять п`ять тисяч сто шістнадцять) гривень 63 копійок; з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 12 249 096 (дванадцять мільйонів двісті сорок дев`ять тисяч дев`яносто шість) гривень 12 копійок; з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1 416 765 (один мільйон чотириста шістнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень 82 копійки; сплаченого Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 у справі №826/407/13-а з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.06.2013 у справі №К/800/28922/13. У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі, а саме: зобов`язати відповідачів - Державну податкову інспекцію у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві та Головне управління ДФС у м. Києві надати суду у двотижневий строк звіт про виконання судового рішення з дня набрання рішенням у даній справі законної сили.
Приймаючи вказані рішення у справі №826/2161/17, суди виходили з того, що дії Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві по несвоєчасному відображенню в інтегрованій картці платника призвели до нарахування позивачу боргу та спричинили те, що на час такого відображення сплачені позивачем грошові кошти, які мали мету погасити чергову частку розстроченої суми податкового боргу, були автоматично списані з картки контролюючим органом та спрямовувались в погашення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями в порядку п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.
Як наслідок, невнесення змін в облікові дані операцій по платежам, зокрема, несвоєчасне внесення контролюючим органом відомостей про скасування податкових повідомлень-рішень, якими визначені суми грошових зобов`язань по податкам порушують права позивача, як платника податків, втім платник не несе відповідальності за дії посадових осіб фіскальної служби, які ведуть адміністрування облікових показників та звітності, контролюють ведення автоматизованої інформаційної облікової системи.
У відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вказані обставини свідчать про те, що позивачем сплачувалася сума податкового боргу на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 у справі №826/407/13-а з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.06.2013 у справі №К/800/28922/13, втім несвоєчасна її сплата була обумовлена протиправною бездіяльністю Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві та Головного управління ДФС у м. Києві, яка полягала у невиконанні вказаних рішень шляхом несвоєчасного відображення в інтегрованій картці платника (ПАТ «Київський річковий порт») інформації, що призвели до нарахування позивачу боргу та до того, що на час такого відображення сплачені ним грошові кошти, які мали мету погасити чергову частку розстроченої суми податкового боргу, були автоматично списані з картки контролюючим органом та спрямовувались в погашення податкового боргу за іншими податковими повідомленнями-рішення в порядку пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.
Cтосовно невиконання позивачем наказу ДПА України від 07.12.2010 №927, слід зазначити, що такий Наказ втратив чинність відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 14.04.2016 №318.
Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачем не підтверджено належними та достатніми доказами правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 26.09.2017 №0059961210, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Посилання апелянта на те, що у разі наявності у платника податків боргу контролюючі органи зобов`язані зараховувати кошти, що сплачує такий платник в рахунок погашення боргу згідно із черговістю незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків, колегія суддів оцінює критично, так як судовим рішенням у справі №826/2161/17 було встановлено факт несвоєчасного відображення відповідачем сплачених коштів в інтегрованій картці позивача, що призвело до того, що на час такого відображення сплачені позивачем грошові кошти, які мали мету погасити чергову частку розстроченої суми податкового боргу, були автоматично списані з картки контролюючим органом та спрямовувались в погашення податкового боргу за іншими податковими повідомленнями-рішеннями.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук