УХВАЛА

11 березня 2020 року 
Київ
справа №1.380.2019.001530
адміністративне провадження №К/9901/5762/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.
перевіривши касаційну скаргу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від   28 січня 2020  року у справі №1.380.2019.001530 за позовом  Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській обл., Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги щодо усунення порушень законодавства,
в с т а н о в и в :
Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби  в Полтавській області, Північно-східного офісу Держаудитслужби, у якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу від 20.03.2019 № 20-16-06-3-14/1701 «Щодо усунення порушень законодавства». 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від   28 січня 2020  року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із такими рішеннями, Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною 4  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі незгоди з ухваленими судовими рішеннями, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їх оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
За приписами пункту 6 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій  статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Колегія суддів бере до уваги, що Верховний Суд вже висловлював правову позицію у подібних правовідносинах, а саме у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №826/9924/18.
Суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції відповідно до такого висновку Верховного Суду, а скаржник не обґрунтував необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, оскільки суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до правового висновку Верховного Суду, а скаржником у касаційній скарзі не обґрунтовано підстав для перегляду Верховним Судом судового рішення у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від   28 січня 2020  року у справі №1.380.2019.001530 за позовом  Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради до Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській обл., Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги щодо усунення порушень законодавства.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді 	М. В. Білак	
 	О. В. Калашнікова