Справа № 463/7783/18                                 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д. 
Провадження № 22-ц/811/4042/19                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 65

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 березня 2020 року                                                 м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого : Ванівського О.М.,
суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.,
секретаря: Матяш С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

в грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2017 року. У даному шлюбі дітей немає. Стверджувала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, часті сварки, фізичне насильство відповідача над дружиною. Зазначала, що вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо з липня 2018 року, спільного господарства не ведуть, тобто подружні відносини між ними фактично припинилися, шлюб існує лише формально. Вважала, що примирення та збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам. Просила суд шлюб розірвати та залишити їй дошлюбне прізвище.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який укладений 23 вересня 2017 року та зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3227. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоєно дошлюбне прізвище – ОСОБА_3 .
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував в повній мірі всіх обставин, що мають значення для справи, а також не було доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, крім того, висновки суду не повністю відповідають обставинам справи, наявне порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, та неправильне застосування норм матеріального права.
Стверджує, що суд не дослідив всіх обставин справи. Суд не врахував поважності причин його відсутності та його представника у даній справи та виніс рішення без дослідження всіх вагомих обставин справи. Також звертає увагу на те, що суд безпідставно та не аргументовано відмовив йому у задоволенні клопотання про надання часу на примирення з позивачем.
Просить оскаржуване рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сімейне життя у сторін по справі не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, практично їх сім`я повністю розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
Судом та матеріалами справи встановлено, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладений 23 вересня 2017 року та зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
У даному шлюбі дітей немає.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Частиною 1 ст.110 СК України передбачено право одного з подружжя на пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу.
Такий позов має бути обґрунтованим та містити покликання на дійсні підстави пред`явлення такого, що підтверджується належними та допустимими доказами, а також не суперечити та відповідати інтересам подружжя та за наявності їхнім малолітнім чи неповнолітнім дітям.
Вирішуючи позов одного з подружжя про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (ч.1 ст.112 СК України).
Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд  постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і  збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до змісту п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, обставини подружнього життя, та вірно виходив з того, що сторони не підтримують подружніх відносин тривалий час, позивач категорично не бажає їх поновлювати, подальше сімейне життя подружжя і примирення неможливе, а відтак на думку колегії суддів за таких обставин у суду першої інстанції були підстави дійти висновку, що сім`я розпалась і примирення між сторонами неможливе.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на можливість та бажання збереження сім`ї самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові про розірвання шлюбу, оскільки ОСОБА_2 заперечує проти збереження шлюбу, не згодна на продовження сімейних відносин з відповідачем. ОСОБА_2 зазначала, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2018 року, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Відповідачем не наведено будь-яких переконливих доводів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї та що вони і на цей час підтримують шлюбні відносини. 
Колегія суддів вважає рішення суду законним та обґрунтованим і з врахуванням положень ч. 3, 4 ст. 56 СК України, відповідно до якої кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Судом першої інстанції було встановлено, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. 
За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.374 ч.1 п.1, 375, 383,384, 389- 391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення  Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 03 березня 2020 року.

Головуючий  Ванівський О.М.

Судді  Курій Н.М.

Мельничук О.Я.